ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 359/8707/21
провадження № 61-12020св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру), Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, про визнання поділу земельної ділянки незаконним та скасування державної реєстрації поділу земельної ділянки, визнання незаконним будівництва та зобов`язання знести забудови.
 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_1 .
 
На земельній ділянці, що розташована поблизу та належить ОСОБА_2 , на АДРЕСА_2 , почалось будівництво таунхаусів комфорт-класу в котеджному містечку «Harmony Land».
 
Позивач вказував, що будівництво здійснюється без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, з порушенням законодавства, Державних будівельних норм та становить загрозу для його життя і здоров`я, 
а також для життя і здоров`я всіх мешканців с. Проців.
 
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 травня 
2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т. Т. за реєстровим номером 
№ 936, ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,1959 га 
з кадастровим номером 3220886001:01:009:0046, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель 
і споруд (присадибна ділянка).
 
За заявою відповідача земельна ділянка з кадастровим номером 3220886001:01:009:0046 була поділена на декілька ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
 
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру ділянкам було присвоєно такі кадастрові номери:
3220886001:01:018:0586 (площа 0,0114 га);
3220886001:01:018:0587 (площа 0,0705 га);
3220886001:01:018:0603 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0604 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0605 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0607 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0608 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0609 (площа 0,0151 га);
3220886001:01:018:0610 (площа 0,0299 га).
3220886001:01:018:0611 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0612 (площа 0,015 га);
3220886001:01:018:0613 (площа 0,015 га).
 
На вказаних земельних ділянках здійснюється будівництво будинків з метою продажу. Будівництво здійснюється без документів, передбачених законом, 
з істотним порушенням будівельних норм і правил.
 
Унаслідок протиправних дій відповідача щодо будівництва порушені його права, й існує реальна загроза його життю і здоров`ю у зв`язку зі здійсненням будівництва на газопроводі високого тиску.
 
Зазначав, що він з ініціативною групою мешканців неодноразово звертався до компетентних органів з метою вирішити цю ситуацію. Було подано заяви про вчинене кримінальне правопорушення, а також звернення до голови Вороньківської територіальної громади, яка засвідчила, що у видачі містобудівних умов та обмежень було відмовлено і жодні погодження на будівництво не надавалися.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив:
 
- визнати поділ земельної ділянки за адресою: 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3220886001:01:009:0046, незаконним;
 
- скасувати реєстрацію поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , 
кадастровий номер 3220886001:01:009:0046;
 
- визнати незаконним будівництво на АДРЕСА_1 ;
 
- зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало до початку будівництва, шляхом знесення забудов за власний рахунок.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що поділ земельної ділянки відбувся з дотриманням норм законодавства. Загальна площа одинадцяти земельних ділянок, що утворилися внаслідок поділу земельної ділянки, кадастровий номер 3220886001:01:009:0046, становить 0,1958 га, що менше за площу придбаної відповідачем земельної ділянки 
(0,1959 га). Доказів того, що внаслідок поділу були порушені межі земельної ділянки позивача, в матеріалах справи немає. За відсутності доказів того, що права та законні інтереси позивача були порушені внаслідок поділу земельної ділянки відповідача, правових підстав для визнання такого поділу незаконним 
і скасування державної реєстрації земельних ділянок, що утворились внаслідок її поділу, немає. З огляду на сукупність зібраних у справі доказів доводи позивача про те, що здійснене відповідачем будівництво є самочинним, оскільки проводиться без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, є необґрунтованими. Позивач не надав доказів того, що діями відповідача було порушено його право власності чи користування.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
27 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що надіслання у застосунку «Дія» повідомлення про початок будівельних робіт і про їх закінчення фактично було вчинено для створення враження правомірності будівництва зблокованих житлових будинків на земельних ділянках та штучного підтвердження моменту початку будівництва під дію змін Генерального плану та плану зонування 
с. Проців, які були затверджені рішенням Вороньківської сільської ради від 
29 жовтня 2021 року. На момент подання повідомлення про виконання будівельних робіт роботи вже виконувалися. Заявник звертає увагу на те, що будівництво будинків зблокованого типу на земельних ділянках з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)» не відповідає цільовому призначенню таких земельних ділянок. Цільове призначення земельних ділянок, відведених під будівництво зблокованих будинків, повинно бути визначено як «02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку». Будівництво здійснюється з порушенням Генерального плану та плану зонування с. Проців, цільового та функціонального призначення земельної ділянки. Документація із землеустрою щодо земельних ділянок, на яких збудовано об`єкт, до місцевого фонду документації із землеустрою розробником не передавалась. Зазначає, що суди попередніх інстанцій встановили наявність газопроводу під будинками, що побудовані відповідачем, проте дійшли неправильного висновку, що такі обставини не є причиною для встановлення обмежень для користування земельною ділянкою. Заявник також вказує, що об`єкти, збудовані відповідачем на належних йому земельних ділянках, є самочинним будівництвом у розумінні статті 376 ЦК України, оскільки збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, від 09 грудня 2020 року у справі 
№ 922/476/20, від 14 грудня 2023 року у справі № 591/1849/20, від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 24 червня 2020 року у справі 
№ 320/5880/18, від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Інші аргументи учасників справи
 
21 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року - без змін. 
 
Відзив мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що позовна вимога про визнання поділу належної відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером 3220886001:01:009:0046 в с. Проців незаконним є необґрунтованою та безпідставною, оскільки поділ земельної ділянки відбувся з дотриманням земельного законодавства. Проєктування та забудова належних відповідачу земельних ділянок здійснені відповідно до земельної та містобудівної документації, а тому немає порушення охоронної зони та обмежень у землекористуванні. Також вказує, що позивач не є і не був власником придбаної відповідачем земельної ділянки. Позивач є суміжним власником земельної ділянки. Позивач не навів аргументів і не надав доказів про наявність його порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій є мотивовані та законні.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року представнику 
 ОСОБА_1 - ОСОБА_3 поновлено строк на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали 
з Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
 
10 жовтня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
 
Короткий зміст фактичних обставин справи
 
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2021 року набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером, 3220886001:01:009:0046, площею 0,1959 га, на 
АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3222832102021 від 26 травня 2021 року цільове призначення земельної ділянки: 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель: землі житлової і громадської забудови; склад угідь: малоповерхова забудова; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, не зареєстровані.
 
Дружині позивача ОСОБА_1 на праві власності належать дві земельні ділянки на території с. Проців Бориспільського району Київської області: кадастровий номер 3220886001:01:009:0309, площею 0,05 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер 3220886001:01:018:0029, площею 0,06 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель 
і споруд (присадибна ділянка). Вказані земельні ділянки не межують із земельною ділянкою відповідача.
 
ОСОБА_2 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, виготовленої 03 вересня 2021 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 , здійснив поділ придбаної земельної ділянки, кадастровий номер 3220886001:01:009:0046, на ділянки з кадастровими номерами:
3220886001:01:018:0603 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0604 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0605 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0606 (площа 0,0309 га),
3220886001:01:018:0607 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0608 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0609 (площа 0,0151 га),
3220886001:01:018:0610 (площа 0,0299 га),
3220886001:01:018:0611 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0612 (площа 0,015 га),
3220886001:01:018:0613 (площа 0,015 га).
 
Цільове призначення вказаних новосформованих після поділу земельних ділянок: 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 січня 2022 року 
№ 294080947, 07 вересня 2021 року на підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 30 серпня 2021 року № 1982 було здійснено державну реєстрацію права власності на новостворені спірні земельні ділянки.
 
Рішенням Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 29 жовтня 2021 року № 475-11-VIII «Про затвердження змін до Генерального плану та плану зонування села Проців Бориспільського району» затверджено зміни до Генерального плану та плану зонування с. Проців Бориспільського району Київської області.
 
Згідно з планом зонування села земельна ділянка відповідача розташована 
в зоні Ж-1. Зона садибної забудови (без додаткових умов і обтяжень), в якій дозволеними видами забудови є зблоковані будинки з приквартирними земельними ділянками (відповідно до містобудівної документації).
 
Сектор архітектури, містобудування та капітального будівництва виконавчого комітету Вороньківської сільської ради 07 жовтня 2021 року видав ряд наказів № 2-М, 3-М, 4-М, 5-М, 6-М, 7-М, 8-М, 9-М, 10-М, 11-М, 12-М), згідно з якими на виконання статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31 травня 2017 року № 135 «Про затвердження Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень», було затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування таких об`єктів будівництва:
- MU01:8345-8591-7895-6751 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0613);
- MU01:8342-6741-3355-0867 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0612);
- MU01:8347-0324-6000-3078 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0611);
- MU01:8319-4648-4331-5065 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0610);
MU01:8330-8156-5334-9257 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0609);
- MU01:8356-6457-1249-6119 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0608);
- MU01:8352-9587-8506-2159 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0607);
- MU01:8353-5969-6519-3121 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0606);
- MU01:8347-7239-7490-3647 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0605);
- MU01:8337-2971-9520-5704 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0604);
- MU01:8334-7325-7124-8440 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0603).
 
Відповідно до затверджених містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, охоронних зон об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані до об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж немає.
 
В містобудівних умовах та обмеженнях для проектування об`єкта будівництва MU01:8319-4648-4331-5065 «Нове будівництво зблокованого житлового будинку» (кадастровий номер земельної ділянки 3220886001:01:018:0610) у пункті 4 (мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих об`єктів та споруд) зазначено відстань: до існуючих інженерних мереж 1,5 м, газопровід горючих газів середнього тиску від 0,5 до 3 кгс/см2.
 
23 липня 2019 року Державна інспекція архітектури та містобудування України зареєструвала декларації про готовність до експлуатації об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме будівництво зблокованого житлового будинку, 
АДРЕСА_1 , кадастрові номери 3220886001:01:018:0612, 3220886001:01:018:0606, 3220886001:01:018:0607, 3220886001:01:018:0608, 3220886001:01:018:0604, 3220886001:01:018:0610, 3220886001:01:018:0613, 3220886001:01:018:0611, 3220886001:01:018:0605, 3220886001:01:018:0603, 3220886001:01:018:0609. Повідомлення про початок виконання будівельних робіт видане 23 липня 
2019 року.
 
01 листопада 2021 року і 06 листопада 2021 року ОСОБА_2 у мобільному додатку «Дія» повідомив Державну інспекцію архітектури та містобудування України про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками 
(СС1).
 
З технічних паспортів на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених 16 листопада 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська архітектурно-проектна компанія», відомо, що на спірних земельних ділянках з кадастровими номерами 3220886001:01:018:0603 - 3220886001:01:018:0613 відповідач здійснив будівництво одинадцяти зблокованих житлових будинків садибного типу.
 
20 листопада 2021 року і 22 листопада 2021 року ОСОБА_7 у мобільному додатку «Дія» повідомив Державну інспекцію архітектури та містобудування України про готовність до експлуатації об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
 
Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 грудня 2021 року за № 29357450, 293567404, 293567339 29 грудня 2021 року на підставі документів щодо присвоєння поштової адреси, витягів з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи 
у сфері будівництва, відомостей з ДЗК здійснено державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна:
- житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, площею 63,7 кв. м, житловою площею 50,9 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером 3220886001:01:018:0609;
- житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, площею 64,2 кв. м, житловою площею 51,5 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером 3220886001:01:018:0610;
- житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, площею 63,8 кв. м, житловою площею 51 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером 3220886001:01:018:0603.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.
 
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства 
є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 
2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: 
а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
 
У пункті 3.4 цього Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. «Одним з проявів верховенства 
права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України 
у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02 листопада 
2004 року № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються 
 
З огляду на зазначені норми та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражається в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
 
Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.
 
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася 
з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.
 
Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову 
в позові.
 
У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається 
в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
 
За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
 
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18)).
 
Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод 
у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 
1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 
3) вчинення цих дій саме відповідачем.
 
Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише 
в разі доведення власне факту порушення.
 
Звертаючись до суду з вимогами про визнання поділу земельної ділянки незаконним та скасування державної реєстрації поділу земельної ділянки, визнання незаконним будівництва та зобов`язання знести забудови, ОСОБА_1 указував, що відповідач здійснює будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, 
з порушенням вимог законодавства, Державних будівельних норм, і це становить загрозу для його життя та здоров`я, а також для життя і здоров`я всіх мешканців с. Проців.
 
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи 
і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
 
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Зазначені процесуальні норми передбачають, що під час розгляду справ 
у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, установивши, що будівництво зблокованих житлових будинків здійснено на земельній ділянці, що належить на праві власності відповідачу, відведена у встановленому законом порядку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будинки побудовані відповідно до чинних будівельних норм, що підтверджується уведенням їх в експлуатацію, з отриманням технічного паспорта, присвоєнням поштової адреси та реєстрацією права власності. ОСОБА_1 не є власником чи користувачем земельної ділянки, на якій відповідач здійснив будівництво житлових будинків, або сусідньої земельної ділянки, зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його право власності або немайнові права порушуються діями відповідача, не надав.
 
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених 
у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє 
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, арішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                             В. М. Коротун

 
Є. В. Коротенко

 
М. Є. Червинська