ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/250/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою   Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області   на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2025 року (суддя суду першої Брегей Р.І.) у справі №340/250/24 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області    Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення штрафу,
УСТАНОВИВ:

16.01.2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області    Державної служби України з безпеки на транспорті в якому, просив скасувати постанову від 12 вересня 2023 року щодо застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що передав автомобіль ОСОБА_2 для перевезення дров і на його прохання склав товарно-транспортну і видаткову накладну, щоб у працівників поліції не виникли питання стосовно легального походження товару,  перевізником був ОСОБА_2 , тому відносно нього, як власника транспортного засобу, не могли застосувати фінансову санкцію.   
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною і скасувано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 12 вересня 2023 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.   
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не довів правомірності свого рішення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, позивач є автомобільним перевізником в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт», а відтак до нього правомірно застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу на підставі постанови. Також, відповідач зазначає, що позивач вводить суд в оману вказуючи, що транспортний засіб переданий в користування фізичній особі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що власником автомобіля ТАТА № НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 . Останній зареєструваний як фізична особа підприємець, одним з видів діяльності - вантажне автомобільне перевезення (а.с.8).   
17 липня 2023 року інспектор Відділу і працівники поліції зупинили автомобіль ТАТА № НОМЕР_1 на дорозі М-30 (718 км), яким управляв водій   ОСОБА_2 (а.с.25).
Інспектор Відділу складено  акт рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.25).
Водій надав товарно-транспортну і видаткову накладну від 17 липня 2023 року (а.с.26).
У видатковій накладній зазначено, що ФОП ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 через нього ж дрова. 
У товарно-транспортній накладній зазначено, що автомобільним перевізником, замовником, вантажовідправником, вантажоодержувачем є позивач.
Маршрут руху: станція Осота селище Олександрівка Кіровоградської                                                       області – м.Бобринець Кіровоградської області. 
Перевозили дрова.
Документ на вантаж – видаткова накладна.
Інспектор Відділу у акті перевірки зазначив, що ОСОБА_2 не надав індивідуальної контрольної книжки водія і протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.
ОСОБА_2 погодився з порушенням, про що зазначив в акті перевірки.
ОСОБА_2 не стверджував, що перебуває у трудових відносинах з позивачем, але і не заперечував.   
Працівники поліції того ж дня притягли ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у сумі 340 грн на підставі приписів частини 3 статті 121 КУпАП за керування транспортним засобом, який не пройшов перевірку технічного стану (а.с.171).   
12 вересня 2023 року відповідач прийняв постанову про накладення на   ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн. (а.с.24).
Штраф застосовано за перевезення вантажу за відсутності індивідуальної контрольної книжки водія і протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу на підставі приписів абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон) (а.с.24).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл узгодження умов та режимів перевезень - додатковий дозвіл, що видається уповноваженими органами на проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу.
Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
У відповідності до статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно п. 2-4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567 (далі - Порядок № 1567) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно із пунктом 15 Порядку за № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Згідно зі статтею 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
За текстом ч. 1 ст. 34 закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.
До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.
Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Правила технологічних перевезень вантажів транспортними засобами затверджуються керівництвом виробничого об`єкта.
Згідно з частинами 1-2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а на водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.
В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавства, що врегульовують спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Верховний Суд, аналізуючи наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач власником автомобіля ТАТА № НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 . Останній зареєструваний як фізична особа підприємець, одним з видів діяльності - вантажне автомобільне перевезення.
Відповідно до товарно транспортної накладної від 17.07.2023 року останій є замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем товару, водій зазначений ОСОБА_3 .
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на свідчення водія ОСОБА_2 , який зазначав що користувався транспортним засобом у власних цілях, та позивач склав товаротранспортні документи  для безперешкодного перервезення товару.
Колегія суддів апеляційної інстанціїї кретично відноситься до доних пояснень, оскільки вони спростовуються наявністю письмових доказів наявних в матеріалах справи, а також враховує інформаційний лист філії «Чигиринського лісового господарства» що саме ФОп ОСОБА_1 в липні 20-23 року здійснював неодноразове придбання деревини та здійснював оплату.  
Зазначене свідчить про те, що  автомобільним перевізник був позивач ФОП ОСОБА_1 а не водій ОСОБА_4 .. 
Оскільки в процесі розгляду справи встановлено  непред`явлення водієм зазначених у  статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»  документів під час проведення перевірки, що в свою чергу свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то відповідно, суд першої інстанції дійшов хибного  висновку, про відсутність вини з боку перевізника ФОП ОСОБА_1 ..
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Керуючись ст 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області    – задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2025 року у справі №340/250/24 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш