К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
11 вересня 2025 року                                                                           місто Київ
 
справа № 756/13045/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/11312/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Луценко О.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-
 
в с т а н о в и в :
У жовтні 2024 року ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» заборгованість по оплаті послуг управління будинком за період з 01 грудня 2020 року по 30 вересня 2024 року в сумі 89 244,75 грн., суму інфляційних виплат у розмірі 18 459,03 грн., три відсотка річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 4 759,50 грн.
Позов мотивовано тим, що відповідач зареєстрована та є власником квартири АДРЕСА_1 .
31 серпня 2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Даний договір з урахуванням положень п.31 Договору є чинним на сьогоднішній день. 
Вказував, що згідно п. 8 договору, управитель ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» зобов`язався забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього договору, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт і послуг.
Згідно п. 6 договору, кожен із співвласників будинку зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.
Пунктом 10 договору визначено, що ціна за послуги з управління становить 7,48 грн. (в т.ч. ПДВ) на місяць за 1 кв.м., загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.
З моменту укладення договору (31.08.2020 року) і до сьогодні ціна за послуги з управління декілька разів змінювалася з підстав та у порядку визначених п.42 договору: з 01.08.2022 - 7,34 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.08.2023 - 7,65 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.06.2024 - 9,81 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, зобов`язання виконує належним чином.
Натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.12.2020 по 30.09.2024, яка становить 89244,75 грн. Оскільки ОСОБА_1 не своєчасно та не у повному обсязі сплачує щомісячні внески на утримання будинку, втрати позивача від інфляції складають 18459,03 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 4759,50 грн.
Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» заборгованість по оплаті послуг управління будинком у розмірі 89 244,75 грн., інфляційне збільшення становить 18 459,03 грн., три проценти річних - 4 759,50 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року та ухвалити нове судове рішення. Яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не враховано, що співвласники багатоквартирного будинку у 2020 році проводили голосування щодо визначення ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до опитувального листа якого - співвласники проголосували проти визначення позивача управителем вказаного будинку. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку виступили проти укладення договору з позивачем щодо управління багатоквартирним будинком.
Вказує, що позивачем тарифи з мешканцями будинку не погоджувались, і докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів щодо виконання позивачем зобов'язання з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, тому не доведено надання послуг, за які у відповідача нібито виникла заборгованість.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Малютіна М.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» - Стаднік О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 29.12.2016.
Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 від 21 липня 2020 року, ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» визначено управителем багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .
31.08.2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (далі - Будинок) та ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Даний договір з урахуванням положень п.31 Договору є чинним на сьогоднішній день. Пунктом п. 10. договору визначено, що ціна за послуги з управління становить 7,48 грн. (в т.ч. ПДВ) на місяць за 1 кв.м., загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.З моменту укладення договору (31.08.2020 року) і до сьогодні ціна за послуги з управління декілька разів змінювалася з підстав та у порядку визначених п.42 договору: з 01.08.2022 - 7,34 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.08.2023 - 7,65 грн. за 1 кв.м. загальної площі; з 01.06.2024 - 9,81 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» свої зобов`язання виконує належним чином, надає послуги з управління будинком для забезпечення всіх мешканців будинку комунальними послугами.
ОСОБА_1 , як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.
Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.12.2020 по 30.09.2024 утворилась заборгованість, яка становить 89 244,75 грн., що підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи (а.с.6).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України, тому позовні вимоги є обгрунтованими.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України (норми матеріального права наведені в редакції, чинній станом на час виникнення і дії спірних правовідносин) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир та нежитлових приміщень у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.
Спеціальним законом, який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, є Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.
У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).
Якщо під час проведення зборів співвласників для прийняття рішення не набрано встановленої частиною шостою цієї статті кількості голосів «за» або «проти», проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів «за» не набрано, рішення вважаються неприйнятими.
Письмове опитування співвласників проводиться ініціативною групою та іншими співвласниками за бажанням.
Письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання «так», «ні» або «утримався», особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування.
За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування, вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо всіх питань. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані на зборах співвласників, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування.
Листки письмового опитування співвласників пронумеровуються, прошнуровуються та додаються до відповідного протоколу зборів.
Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.
Згідно ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуг; 6) порядок оплати послуг; 7) порядок і умови внесення змін до договору; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору.
Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя.
Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Згідно ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що рішенням загальних зборів співвласників будинку, затвердженим протоколом від 21 липня 2020 року, було визначено ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» управителем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , обрано уповноважених осіб від співвласників будинку для укладання з управителем договором про надання послуг з управління будинком та встановлено розмір вартості послуги з обслуговування будинку та його прибудинкової території у розмірі 7,48 грн./кв.м.
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 253,50 кв.м.
31 серпня 2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в особі співвласників, уповноважених зборами співвласників багатоквартирного будинку, було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є забезпечення управителем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку АДРЕСА_1 , а співвласниками - оплати управителю послуги з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Ціну послуги з управління визначено у розмірі 7,48 грн. за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.
Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону, частини другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 910/6471/18, провадження № 12-111гс19.
Схожий за змістом правовий висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 679/49/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 522/1654/13-ц, що свідчить про те, що питання правомірності прийняття рішення загальних зборів щодо затвердження розміру внесків на управління будинками неодноразово було предметом дослідження та правового аналізу Верховного Суду.
Встановивши, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі до належної відповідачу квартири, доказів погашення заборгованості в повному обсязі відповідачем не надано, нею не заперечується обставина нездійснення платежів на користь позивача за надані житлово-комунальні послуги у спірний період, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що заборгованість по оплаті внесків за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2020 року по 30 вересня 2024 року, в розмірі 89 244,75 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 18 459,03 грн. та 3% річних у розмірі 4 759,50 грн.
Відповідно до вимог статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом статей 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Оскільки предметом спору у даній справі є заборгованість за житлово-комунальні послуги, на позивача покладено обов'язок доведення розміру заборгованості, а на відповідачів покладається обов'язок спростування наявності заборгованості. 
Відтак, подання позивачем розрахунку заборгованості, з метою доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, є його процесуальними обов`язком, тоді як процесуальним обов`язком відповідача з метою спростування наявності розрахунку,  є подання контррозрахунку, однак його подано не було.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вона не проживає у квартирі більше 10 років та не користується послугами, які надаються позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач є власником квартири, тому вона зобов`язана утримувати нерухоме майно відповідно до ст. 319, 322 ЦК України.
Оскільки відповідачем не оскаржувалося рішення співвласників багатоквартирного будинку від 21 липня 2020 року щодо визначення управителя, розміру вартості послуг, умови договору з управління багатоквартирним будинком в частині надання позивачем певних послуг та/або розміру тарифу за їх надання, таке рішення співвласників багатоквартирного будинку та умови зазначеного договору підлягали виконанню відповідачем в повному обсязі, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що співвласники багатоквартирного виступали проти укладення договору з позивачем щодо управління багатоквартирним будинком та непогодження тарифів з мешканцями будинку.
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо недоведеності надання позивачем послуг з управління будинку, враховуючи, що відповідачем не заявлялося клопотань про витребування у позивача документів та доказів на підтвердження здійснених ним заходів з утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження звернення відповідача до ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» зі скаргами з приводу ненадання чи неналежного надання житлових послуг.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що загальними зборами співвласників від 21 липня 2020 року та договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 31 серпня 2020 року погоджено ціну такої послуги в розмірі 7,48 грн./кв.м., відтак, фактичний обсяг наданих управителем послуг не впливає на щомісячний розмір послуг з управління, який підлягає сплаті співвласником багатоквартирного будинку.
Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: