Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 р. 	Справа № 440/3403/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, по справі № 440/3403/25
за позовом      ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 05.02.2025 року №104350007711, яким відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , врахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням коефіцієнту стажу в кратності з дати призначення пенсії, а саме з 23.09.2023.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 задоволено позов.
Визнано протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 05.02.2025 № 104350007711, яким відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , врахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням коефіцієнту стажу в кратності з дати призначення пенсії, а саме з 23.09.2023.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача із врахуванням стажу роботи після 01.01.2004 в подвійному розмірі. Вказано, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.09.2023.
30.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою в якій просила перерахувати з 01.01.2004 по 31.01.2025 пенсію в подвійному розмірі.
Рішенням від 05.02.2025 № 104350007711 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що оскільки з 01.01.2004 року згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку, для застосування норм ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави відсутні. Водночас відповідно до електронної пенсійної справи позивача стаж із застосуванням норм ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» враховано по 31.12.2003 р.
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови позивачу у зарахуванні стажу у подвійному розмірі за періоди роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , з урахуванням періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням коефіцієнту стажу в кратності з дати призначення пенсії, а саме з 23.09.2023. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно абз. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.
Відповідно до пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до ст. 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 № 625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Таким чином, порівняльний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Законує спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Колегія суддів дійшла висновку, що передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом касаційної інстанції у постановах від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та довідки Державної установи «Інститут урології імені академіка О.Ф.Возіанова Національної академії медичних наук України» від 27.10.2023 №591 ОСОБА_1 дійсно працювала в клініці Державної установи «Інститут урології ім. акад.О.Ф.Возіанова НАМН України» на посаді медсестри палатної відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії з палатами для реанімації та інтенсивної терапії з 01.07.2022 року (нак. № 60-к від 26.06.2002). У зв`язку зі зміною штатного розпису з 01.03.2004 року вважати працюючою медсестрею палатного відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії (нак. № 29-к від 25.02.2004 р.). З 01.03.2020 року назву посади змінено на «сестра медична стаціонару» (нак. № 47-ОД від 04.03.2020 р.), на якій ОСОБА_1 працює по теперішній час. Сестра медична ОСОБА_1 у відпустках по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х (6-ти) річного віку не перебувала; у відпустках без збереження заробітної плати за згодою сторін перебувала з 14.11.2016 року по 18.11.2016 року (нак. №111-в(тс) від 11.11.2016 р.), з 09.04.2022 року по 23.04.2022 року (нак. № 10/в(0тс) від 28.03.2022 р.) та з 24.04.2022 по 30.04.2022 року (нак. № 20/в(тс) від 18.04.2022р.). Відповідно до запису від 10.08.1985 у зазначеній трудовій книжці ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді медичної сестри Державної установи «Інститут урології імені академіка О.Ф. Возіанова Національної академії медичних наук України» 15.01.2025.
Ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що робота позивача у період з 01.01.2004 по 31.01.2025 надає ОСОБА_1 право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування в подвійному розмірі до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2025.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права - без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 440/3403/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    В.В. Катунов