Справа № 308/4321/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       14 жовтня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2025 року, постановлену суддею Шепетко І.О., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, звернення стягнення на спадкове майно
встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, звернення стягнення на спадкове майно.
20.05.2025 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку мотивував тим, що у провадженні суду знаходиться цивільна справа № 308/4321/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 законним представником якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних та звернення стягнення на спадкове майно.
Одним з доказів у даній справі було рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2023 року у справі № 308/11224/18, яким було встановлено заборгованість станом на 06.09.2018 року. Вказане рішення суду скасовано Закарпатським апеляційним судом від 10.04.2025 року.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2025 року у справі №308/11224/18 також скасовано заходи забезпечення позову у справі та звільнено з під арешту грошові кошти та нерухоме майно.
Зазначає, що предметом розгляду даної справи є звернення стягнення на:
- грошові кошти у розмірі 142 126,63 грн., що знаходяться на рахунку Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надмірно стягнуті у виконавчому провадженні № 52385421, за наслідками проведення електронних торгів лоту 32454 віл 28.01.2019 року, затверджених протоколом № 385132;
- житлова квартира за адресою АДРЕСА_1 ;
- 1/6 частка у житловій квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
Вказане майно, у зв`язку з скасуванням заходів забезпечення позову у справі №308/11224/18 може бути відчужено іншим особами, що істотно вплине на виконання судового рішення у даній справі.
Таким чином, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: грошові кошти в розмірі 142 126,63 гривні, які знаходяться на рахунку Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надмірно стягнуті у виконавчому провадженні №52385421, за наслідками проведення електронних торгів лоту 32454 від 28.01.2019, затверджених протоколом №385132; на житлову квартиру АДРЕСА_3 ; на житлову квартиру АДРЕСА_4 , в частині, що належить померлому ОСОБА_5 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2025 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
       Суд мотивував свою ухвалу тим, що заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів, які б свідчили про намір або підготовчі дії відповідачів щодо відчуження належного їм майна, а також не обґрунтовано ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду.
       Застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти та спадкове майно – порушить права та охоронювані законом інтереси відповідачів у справі та буде не співмірним із заявленими позовними вимогами. Крім того, вимога заяви побудована на документально не підтверджених припущеннях позивача, та виходячи з її змісту по суті викладених обставин є передчасною, а тому підстав для задоволення заяви немає.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю. Вважає оскаржувану ухвалу протиправною, такою, що підлягає скасуванню.
       Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано реальну загрозу невиконання судового рішення в разі задоволення позову. Потенційне рішення суду про звернення стягнення на майно відповідача не зможе бути виконаним у разі зміною власника такого майна.
       Суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо не співмірності вартості майна із сумою позову. Однак, судом не враховано, що арешт накладався не з метою погашення всієї суми, а для гарантії виконання рішення у межах частки спадкового майна.
       До заяви про забезпечення позову долучено всі докази на підтвердження наявності спору між сторонами. Суд першої інстанції не оцінив фактичні ризики утруднення виконання майбутнього рішення.
       Умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, які в даному випадку наявні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами наявний спір про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, звернення стягнення на спадкове майно, яким є:
- грошові кошти у розмірі 142 126,63 грн., що знаходяться на рахунку Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надмірно стягнуті у виконавчому провадженні № 52385421, за наслідками проведення електронних торгів лоту 32454 віл 28.01.2019 року, затверджених протоколом № 385132;
- житлова квартира за адресою АДРЕСА_1 ;
- 1/6 частка у житловій квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Особам, які беруть участь в справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, оскільки в нього є обґрунтовані побоювання щодо відчуження відповідачами вказаного майна, що може утруднити або унеможливити виконання судового рішення в разі задоволення позову. 
Проте, заявник не надає належних доказів, які б вказували, що існують ризики відчуження відповідачами майна.
Оскільки позивач не навів обставин, які б вказували на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення в майбутньому за умови позитивного вирішення спору, а тому підстави для вжиття заявлених заходів забезпечення позову відсутні.
Необхідність вжиття таких заходів ґрунтується на оцінці (припущенні) суду імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.
Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а відтак, підстави для скасування чи зміни ухвали суду - відсутні.
Колегія суддів враховує, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки прийнятого судом рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 149, 150, 152, 260, 261, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2025 року, залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: