УХВАЛА

20 листопада 2025 року 
м. Київ

справа №280/11623/24
адміністративне провадження № К/990/30526/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Тацій Л.В.,  Гриціва М.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №280/11623/24
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року (колегія у складі: головуючого судді Дурасової Ю.В., суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області), у якому просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 06 грудня 2024 року №923270812470;
-зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року за №07-37/100 - з 01 січня 2021 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/101 - з 01 січня 2022 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/102 - з 01 січня 2023 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/102 - з 01 січня 2024 року, і виплатити заборгованість за цей період, з урахуванням раніше проведених виплат та відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», нарахувати та виплатити компенсацію інфляційних втрат на час виплати перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 .
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. За результатами розгляду її заяви, до якої додано довідки Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді станом на 01 січня 2021, 2022, 2023 та 2024 років, які видані на виконання рішення суду у справі №280/3221/24, ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що згідно Законів України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн., тобто на рівні 2020 року, а тому зміни розміру складових суддівської винагороди, як умови для здійснення перерахунку, не відбулося. Натомість, як зазначає позивач, її право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розрахунку, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, встановлено рішенням суду у справі №280/3221/24, яке набрало законної сили.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 06 грудня 2024 року №923270812470; зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16 жовтня 2024 року за №07-37/100 - з 01 січня 2021 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/101 - з 01 січня 2022 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/102 - з 01 січня 2023 року, від 16 жовтня 2024 року за №07-37/102 - з 01 січня 2024 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалюючи таке рішення, вказаний суд виходив з того, що у ГУ ПФУ в Донецькій області були у наявності всі необхідні документи для здійснення позивачці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі відповідних довідок Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду, тому рішення пенсійного органу від 06 грудня 2024 року №923270812470 є протиправним та підлягає скасуванню. Натомість судом не встановлено порушень прав та інтересів ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Запорізькій області, як наслідок суд дійшов висновку, що позовні вимоги до цього відповідача задоволенню не підлягають.
5. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 19 червня 2025 року скасував рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року та ухвалив у справі нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
6. Своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що приписами Законів України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки (які не визнавалися неконституційними та є чинними) встановлено, що прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102,00 грн., тому підстав для застосування іншої розрахункової величини для визначення посадового окладу як діючого судді, так і судді у відставці нема. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданих довідок. При цьому судом апеляційної інстанції враховано висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №240/9028/24, сформований з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів (2102,00 грн.) починаючи із 2021 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та їх обґрунтування
7. Не погодившись із постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.
8. У доводах касаційної скарги ОСОБА_1 порушує питання неправильного застосування апеляційним судом положень законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, врахування ним висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у її постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, який не підлягав застосуванню, а також неврахування висновків Верховного Суду у інших справах щодо застосування відповідних норм права у схожих правовідносинах. Вказує й на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права саме у питанні здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), положень Законів України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки (враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено 01 січня відповідного календарного року).
На переконання скаржниці, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного календарного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.), є неправомірною. Як наслідок, ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі відповідних довідок Запорізького апеляційного суду про суддівську винагороду, виходячи з прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021, 2022, 2023 та 2024 років.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
9. 17 липня 2025 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
10. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 17 липня 2025 року) справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Гриціва М.І., Тацій Л.В.
11. Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за означеною касаційною скаргою.
12. Відповідачі, отримавши ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, правом на подання відзивів на касаційну скаргу не скористалися.
13. Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
14. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці з 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області.
15. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №280/3221/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, визнано протиправними дії Запорізького апеляційного суду про відмову у видачі ОСОБА_1 та надіслання до ГУ ПФУ в Запорізькій області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, та на 01 січня 2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII; зобов`язано Запорізький апеляційний суд направити ОСОБА_1 та надіслати до ГУ ПФУ в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом:
на 01 січня 2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.;
на 01 січня 2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.;
на 01 січня 2023 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.;
на 01 січня 2024 року - виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.
16. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №280/3221/24 Запорізьким апеляційним судом видано: довідку від 16 жовтня 2024 року за №07-37/100 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року; довідку від 16 жовтня 2024 року за №07-37/101 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року; довідку від 16 жовтня 2024 року за №07-37/102 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2023 року; довідку від 16 жовтня 2024 року за №07-37/104 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.
17. Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданих Запорізьким апеляційним судом означених вище довідок.
18. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 06 грудня 2024 року №923270812470, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у здійсненні відповідного перерахунку, посилаючись на те, що згідно Законів України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн., тобто на рівні 2020 року, а тому зміни розміру складових суддівської винагороди, як умови для здійснення перерахунку, не відбулося.
19. Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на отримання відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулася до суду.
Позиція Верховного Суду
20. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), колегія суддів виходить із такого.
21. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
22. Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, а також, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
23. Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
24. Предметом спору в цій справі є право позивачки на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021, 2022, 2023 та 2024 років.
25. При цьому підставою для відкриття касаційного провадження було посилання позивачки, зокрема, на наявність обставин, в обґрунтування яких вона вказала на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у питанні здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, статті 135 Закону №1402-VIII, положень Законів України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки (враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено 01 січня відповідного календарного року).
26. З огляду на такі обґрунтування касаційної скарги колегія суддів зазначає таке.
27. На момент перегляду Третім апеляційним адміністративним судом рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 була сформована правова позиція з питання щодо використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, при обчисленні суддівської винагороди починаючи з 2021 року.
28. Зокрема, у означеній постанові Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-XIV (далі - Закон №966-XIV). Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
29. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.
30. Оскільки відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці прямо залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому колегія суддів вважає, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду є релевантними до даної справи.
31. Як установлено судами та зазначалося у цій ухвалі вище, підставою для відмови позивачці у здійсненні перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слугували твердження органу пенсійного фонду про відсутність змін у розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, адже Законами України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн., тобто на рівні 2020 року.
32. Враховуючи вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, слід констатувати, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що орган пенсійного фонду, застосовуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді та відмовляючи у здійсненні перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, діяв на законних підставах, відповідають означеному правовому підходу. Відтак, у процесі касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження обставини, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження, а саме неправильне застосування апеляційним судом відповідних норм законодавства та, відповідно, неврахування ним висновків Верховного Суду та відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм матеріального права.
33. На момент вирішення цієї справи у касаційному порядку, Велика Палата Верховного Суду від згаданого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 КАС України, не відступала і колегія суддів також не вважає за потрібне ініціювати питання про відступлення від зазначеного висновку.
34. Зважаючи на те, що завданням Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики, колегія суддів не вбачає підстав для іншого тлумачення та застосування правових норм у справі, що розглядається.
35. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що останнім надавалася правова оцінка судом апеляційної інстанції; нових доводів, які б доводили порушення апеляційним судом норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено. Фактично останні зводяться до незгоди із результатом вирішення спору, висновком Великої Палати Верховного Суду, проте не є такими, що з огляду на приписи частини четвертої статті 328 (підстави касаційного оскарження судових рішень) та статті 341 КАС України (межі перегляду судом касаційної інстанції) дають можливість для перегляду судових рішень.
36. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
37. Зважаючи на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові вже викладала висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків, касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю згідно із пунктом 4 частини першої статті 339 КАС України.
Керуючись статтями 339, 341, 345, 355, 359 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі №280/11623/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Л.В. Тацій 
 М.І. Грицiв ,
Судді Верховного Суду