ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

            06 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/71/25	

Головуючий суддя І інстанції – Лазаренко М.С.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу          ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 в адміністративній справі №280/71/25 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
-  визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення виходячи із 27 років військової служби та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.12.2024 року за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  було відмовлено.
ОСОБА_1 ,  не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що до вислуги років ОСОБА_1 має бути включена додаткова вислуга років від часу призову його на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Вказано, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивачу, у зв`язку із тим, що поданих позивачем документів для перерахунку пенсії, що підтверджують додаткову вислугу років було не достатньо, пенсійний орган самостійно не витребував документи, необхідні для перевірки додаткової вислуги позивача.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню,  виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Відповідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 09.03.2022 №57, позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.05.2024 №137, позивача з 14.05.2024 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25.11.2024 представник позивача, адвокат Дзісь Андрій Романович, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії позивача та врахувати додаткову вислугу років від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення виходячи із 27 років вислуги та перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №21702-20675/Д-02/8-0800/24 від 18.12.2024 позивачу запропоновано звернутися з даною до уповноваженого органу Міністерства оборони України та зазначено, що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (зі змінами), на уповноважені підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці, покладаються функції щодо підготовки та подання до Пенсійного фонду України необхідних для перерахунку пенси документів.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про перерахунок пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про перерахунок пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні. Всупереч зазначеному порядку, позивач звернувся до пенсійного орану із заявою призначення пенсії особисто, а не через уповноважений орган.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного. 
Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України та деяких інших осіб регулює Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).
Статтею 2 Закону № 2262 передбачено, що військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за Законом №2262-ХІІ у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, служби до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата на час їх служби припиняється. При наступному звільнені із служби цих осіб виплата їм пенсії здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Відповідно до статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення.
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Відповідно до частини другої цієї статті до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Абзац перший розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), встановлює, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти рішення - акт владно-розпорядчого характеру.
Як видно з матеріалів справи, за результатом розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, відповідачем було оформлено лист №21702-20675/Д-02/8-0800/24 від 18.12.2024 та позивачу було запропоновано звернутися з даною заявою до уповноваженого органу Міністерства оборони України.
В свою чергу, рішення, як то передбачено ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI, відповідач не приймав, що свідчить про допущення останнім протиправної бездіяльності.
Відтак, з огляду на відсутність факту розгляду заяви позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування додаткової вислуги років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати додаткову вислугу років ОСОБА_1 від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення виходячи із 27 років військової служби та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.12.2024 року за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення є передчасними, а належним способом захисту прав позивача, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, є визнання протиправною бездіяльності  відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 25.11.2024 року про врахування додаткової вислуги років та перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом заяву позивача від 25.11.2024 року про врахування додаткової вислуги років та перерахунку пенсії та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення щодо такого врахування та перерахунку і виплати пенсії з урахуванням мотивів суду, вказаних у цьому рішенні.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню  з прийняттям нової постанови часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 в адміністративній справі №280/71/25 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов   ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 25.11.2024 року про врахування додаткової вислуги років та перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області     повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 року про врахування додаткової вислуги років та перерахунку пенсії та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення щодо такого врахування та перерахунку і виплати пенсії з урахуванням мотивів суду, вказаних у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко