ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/11009/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 ( суддя Маковська О.В.) в адміністративній справі №160/11009/25 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування вимоги,- 
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.10.2024 №Ф-0662362409.
Крім того, позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому заявник просить зупинити виконавче провадження ВП №77537083 від 18.03.2025 про стягнення на підставі вимоги про сплату боргу від 06.02.2025 №Ф5733-0436.
                    Клопотання обґрунтоване тим, що на підставі вимоги про сплату боргу від 06.02.2025 №Ф5733-0436 відкрито виконавче провадження №77537083 від 18.03.2025 про стягнення заборгованості в розмірі 314157,78 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 в задоволені заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, та з наведених в апеляційній скарзі підстав, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким зупинити виконавче провадження ВП №77537083 від 18.03.2025 про стягнення на підставі вимоги про сплату боргу від 06.02.2025 №Ф5733-0436.
Оскільки клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до   задоволення з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вважав, що станом на подання заяви про забезпечення позову (29.04.2025) вимога про сплату боргу від 06.02.2025 №Ф5733-0436, на підставі якої відкрито виконавче провадження, не є предметом оскарження у адміністративній справі №160/11009/25.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Положеннями ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. 
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема : 
5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. 
Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Разом з тим, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Колегія суддів наголошує, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними (пропорційними) з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Колегія суддів наголошує, що позивачем не надано належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Таким  чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про  забезпечення позову.
Разом  з  тим, колегія суддів зазначає,  що  частина 5 статті 151 КАС України чітко визначає,  що не допускається  вжиття заходів  забезпечення позову,  які не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Як вірно вказав суд першої інстанції, вимога про сплату боргу від 06.02.2025 №Ф5733-0436, на підставі якої відкрито виконавче провадження, не є предметом оскарження у адміністративній справі №160/11009/25.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову.
Згідно   ст.316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За правилами   статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 в адміністративній справі №160/11009/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко