ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 жовтня 2025 року           справа №320/58890/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МЕГА-РЕСУРС» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №320/58890/24 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «МЕГА-РЕСУРС» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.07.2024року №3150/05-99-04-09/30791770 та №3151/05-99-04-09/30791770.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення п. 56.21 ст. 56 ПК України. Сама юридична конструкція цієї норми дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Отже, є обґрунтованими та законними очікування  позивача як платника податків щодо застосування до нього підстав звільнення від сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання податкового зобов`язання, навіть у випадку виконання ним обов`язку щодо подання податкової декларації, якою самостійно узгоджено суму до сплати та фактично сплачено такі зобов`язання, але з порушенням строків у зв`язку з наявністю об`єктивних причин. Відповідно до підпунктів 69.14, 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України (у редакції до 06.05.2023 року) передбачалось що, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), за земельні ділянки (земельні частки (паї), податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. Згідно розділу 1 Наказу № 309 Краматорська міська територіальна громада з 24.02.2022 віднесена до території можливих бойових дій, земельні ділянки ПрАТ «Мега-ресурс» з 24.02.2022 до теперішнього часу перебувають на території можливих бойових дій. Отже, лише з 06.05.2023, у зв`язку із прийняттям Закону №3050-IX, поновлені обов`язки щодо нарахування та сплати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), оскільки територія Краматорської міської територіальної громади віднесена до територій можливих бойових дій, а не територій активних бойових дій або тимчасово окупованих російською федерацією територій України.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, Приватне акціонерне товариство «МЕГА-РЕСУРС» (адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд.29, ЄДРПОУ: 30791770).
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «МЕГА-РЕСУРС» є юридичною особою, вид економічної діяльності: - 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у. (основний); 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
На підставі рішення Краматорської міської ради від 24.04.2003 року за №9/ІV-71 та договору оренди земельних ділянок від 02.06.2003 року №498 позивачеві було надано в оренду земельні ділянки (всього 19 земельних ділянок), загальною площею 9,8961 га за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5 (вул. Олекси Тихого, 8), розташовані на території Краматорської ТЕЦ. Термін дії даного договору до 24.04.2028 року.
Позивачем відповідно до квитанції №2 від 15.02.2022 року було надіслано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік до Державної податкової служби, у якій визначено суму земельного податку за 2022 рік в розмірі – 1 819 376,40 грн..
Відповідно до квитанції №2 від 20.02.2023 року було надіслано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік, у якій визначено суму земельного податку за 2023 рік в розмірі – 2 092 282,87 грн..
Головним управлінням ДПС у Донецькій області було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб Приватного акціонерного товариства «Мега-ресурс», за результатами якої складений акт  від 13.06.2024 року №2223/05-99-04-09/30791770, яким встановлено порушення позивачем термінів сплати, визначених пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 287.3 ст. 287 та пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 3 084 616,71 грн., нарахованої згідно з податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік №9031217159 від 15.02.2022 та за 2023 рік №9029079843 від 20.02.2023.
Не погодившись з висновками ГУ ДПС у Донецькій області, зазначеними в акті перевірки, позивачем у відповідності до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України було подано заперечення до акту перевірки, які на думку платника податку підтверджують відсутність його вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПКУ».
Відповідачем було надано відповідь від 24.07.2024 року на заперечення позивача до акту камеральної перевірки від 13.06.2024 року, в якій зазначив наступне: - «[…]. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Слід зазначити, що згідно положень Наказу № 309 Краматорська міська територіальна громада з 24 лютого 2022 року віднесена до територій можливих бойових дій. Таким чином, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які мають у власності та/або користуванні земельні ділянки розташовані на території Краматорської міської територіальної громади зобов`язані нараховувати сплачувати орендну плату за період з початку воєнного стану на загальних підставах. Таким чином, доводи ПРАТ «Мега-Ресурс» (код за ЄДРПОУ 30791770), викладені в запереченнях, не спростовують висновків, що були зроблені в Акті перевірки. Виходячи з вищенаведеного, висновки акту камеральної перевірки від 13.06.2024 №2223/05-99-04-09/30791770 щодо порушення ПРАТ «Мега-Ресурс» (код за ЄДРПОУ 30791770) підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 287.3 статті 287, підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в частині порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб за 2022-2023 роки відповідають нормам ПКУ.».
На підставі акту №2223/05-99-04-09/30791770 від 13.06.2024 року відповідачем було сформовано податкові повідомлення-рішення Форми «Ш» від 31.07.2024 року, а саме:
- №3150/05-99-04-09/30791770 , яким за затримку на 16 календарних днів сплати – 174 356,91 грн. узгодженої суми грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією за 2023 рік № 9029079843 від 20.02.2023р. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5% у сумі 8 717,85 грн. за платежем орендна плата з юридичних осіб;
- №3151/05-99-04-09/30791770, яким за затримку на 456, 456, 456, 456, 427, 396, 411, 380, 350, 320, 289, 258, 230, 198, 169, 138, 107, 77, 44 календарні дні сплати – 2 910 259,80 грн., узгодженої суми грошового зобов`язання за податковою декларацією за 2022 рік № 9031217159 від 15.02.2022р. та за 2023 рік №9029079843 від 20.02.2023 року,  зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 291025,97 грн..
Позивачем до Державної податкової служби України було подано скаргу від 30.08.2024 року на податкові повідомлення-рішення та акт камеральної перевірки, яка рішенням від 26.09.2024 року залишена без розгляду.
В матеріалах справи також міститься: 
- наказ ПрАТ «Мега-ресурс» від 29.02.2024 року №05 яким встановлений на підприємстві з 01.05.2024 року графік роботи з неповним робочим тижнем – трьохденний робочий тиждень з двома додатковими вихідними днями;
- Акт №11 комісійного обстеження об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 12.10.2022 року затверджений головою комісії про пошкодження адміністративно побутового корпусу внаслідок ракетного обстрілу 25.09.2022 та 29.09.2022 року.
Наведені обставини сторонами не оспорюються. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В силу обов`язків, закріплених у ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції на дату проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Пунктом 75.1.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути, зокрема, 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до пунктів 76.1, 76.2 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в межах спірних правовідносин, камеральна перевірка була проведена у відповідності до ПК України.
Пунктом 124.1 статті 124 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: 
-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно п.287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
За положеннями п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем було подано податкові декларації з плати за землю за 2022 рік від 15.02.2022 року №9031217159, та за 2023 рік від 20.02.2023 року № 9029079843, якими самостійно визначені суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб.
Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати грошового зобов`язання, наданий додатком до оскаржуваних податкових повідомлень – рішень, щодо кількості днів прострочення наявна інформація й зазначенням у самому акті результатів камеральної перевірки: граничного терміну сплати, дати фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання, та суму податкового боргу який сплачено, позивачем не оспорюється. Позивач вважає безпідставним застосування штрафних санкцій.
Відповідно до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Згідно з підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Наказом Міністерства фінансів України № 225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 225 у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені, зокрема, Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 до контролюючого органу в порядку, передбаченому пунктом 8 цього розділу.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що встановлене абзацом першим підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільнення від відповідальності є залежним від отримання рішення про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку відповідно до вимог Порядку №225.
В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до контролюючого органу з заявою відповідно до вимог Порядку №225.
Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту неможливості виконання податкового обов`язку у спірний період, а тому позивач підлягає притягненню до відповідальності на підставі статті 124 ПК України за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань.
Щодо застосування до спірних правовідносин положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, колегія суддів зазначає наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом:
69.14. Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в подальшому - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
На підставі вищевказаної постанови, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, згідно Краматорська міська територіальна громада включені до п. 1. Території можливих бойових дій розділу, дата виникнення можливості бойових дій – 24.02.2022р. .
06.05.2023р. набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким пункт 69.14. викладено в такій редакції: «За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Платники плати за землю, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з плати за землю за період березень 2022 - грудень 2023 року шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій.»
Колегія суддів звертає увагу, що право осіб на звільнення від сплати податку відповідно до підпунктів 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України реалізується шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій із зменшенням відповідних податкових зобов`язань. 
В матеріалах справи відсутні докази відкоригування позивачем самостійно нарахованих податкових зобов`язань з плати за землю шляхом подання в порядку, визначеному Податковим кодексом, уточнюючих податкових декларацій.   
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 29 жовтня 2024 року у справі №620/5747/23, від 22 листопада 2024 року  у справі № 280/325/24.
Відтак, посилання позивача на положення підпунктів 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, колегією суддів не прийнято до уваги.
Пунктом 56.21 статті 56 ПК України, на який посилається позивач, визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
В межах спірних правовідносин судом не встановлено суперечності норм законів чи різних нормативно-правових актів між собою, неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, а тому відсутні правові підстави для застосування наведеної норми.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МЕГА-РЕСУРС» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 320/58890/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №320/58890/24 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Геращенко