ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8346/25 Справа № 202/1595/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 06.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 503997.
       Відповідач власноручним підписанням договору підтвердила, що ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті: https://sloncredit.ua/, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифами, які складають договір про надання споживчого кредиту, та зобов`язується його виконувати.
       Згідно з договором про споживчий кредит відповідачу був наданий кредит у гривні. На підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 грн.
       21.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2102-24, відповідно умов якого право вимоги за кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».
       Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків.
       Заборгованість відповідача перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 15 612,30 грн., з яких: 10 230,68 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 5 381,62 грн. – заборгованість за відсотками.
       Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідачем не виконано свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги відповідачем не здійснено жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «Діджи Фінанс», ні на рахунок первісного кредитора.
       Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за Кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року у розмірі 15 612,30 грн., але не виконує умови взятих на себе зобов`язань щодо сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року у розмірі 15 612,30 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат. 
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року станом на 27 червня 2024 року в розмірі 15 612 грн. 30 коп., з яких: 10 230,68 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 5 381,62 грн. – заборгованість за відсотками.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного. 
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.02.2021 року ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОН КРЕДИТ" (код ЄДРПОУ 42350798), Ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числi на умовах фінансового кредиту, видана згідно з Розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 №1891, підписанням Договору № 503997 про надання споживчого кредиту акцептувала Публічну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови
       Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту № 503997 від 06.02.2021 року товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
       Сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000,00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 06.02.2022 року.
       Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка становить за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту, - 85% річних.
       Відповідно до інформації, наданої директором ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» з сервісу онлайн платежів iPay.ua вих. № 2646_240306170637 від 06-03-2024 між підприємствами (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ») укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 2019-09-30. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06-02-2021 09:07:05 на суму 20000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 79659083, призначення платежу: Зачисление 20000 грн. на карту НОМЕР_1 , реквізити якої вказані особисто відповідачем у договорі (п. 2.1.).
       21 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір факторингу № 2102-24, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року на суму 15 612,30 грн., з яких: 10 230,68 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 5 381,62 грн. – заборгованість за відсотками.
       З копії досудової вимоги № 3432502915-АВ від 27 червня 2024 року, яка була направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 , убачається, що його було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 503997 від 06.02.2021 року та рекомендовано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» буде змушене звернутися до суду.
       Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість за кредитним договором станом на 27 червня 2024 року складає 15 612,30 грн.
       Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Однак, не може погодитися з рішенням суду в частині стягнення судового збору.
       Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
       Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
       Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).        Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
       Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
       Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
       Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
       - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
       - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
       - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
       - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
       - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
       - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
       Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
       Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
       Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
       ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме переказало кошти на платіжну картку клієнта, що підтверджується листом з сервісу онлайн платежів iPay.ua відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта .
       За вказаних обставин, колегія суддів вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» Договору №503997 про надання споживчого кредиту від 06.02.2021року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
       Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки не надано первинних бухгалтерських документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
       Згідно із абз.11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію.
       Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88.
       У пункті 2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
       Згідно із пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
       З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості та не спростування його відповідачем.
       Колегія суддів враховує, що відповідач мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, так і стану виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості, провести власні контррозрахунки.
       У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
       Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, а відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано.
       Щодо стягнення з відповідача судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
       Задовольнивши позов, суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Однак погодитись із таким висновком суду не можна.
       Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 р. N 3674-VI "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
       Відповідач є особою з інвалідністю, що підтверджується копією довідки № 031191 .
       Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
       Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього судовий збір.
       За таких обставин судові витрати, понесені ТОВ «Діджи Фінанс»за подання позову у розмірі 2422,40 грн підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Таким чином, рішення суду в частині стягнення судового збору необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. В решті рішення суду слід залишити без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 червня 2025 рокув частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»судовий збір у розмірі 2422,40 грн, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       В решті рішення суду — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року .

       Судді: