УХВАЛА
06 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 504/42/19
провадження № 61-13045ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Логовський Віталій Віталійович, на постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року у справі за позовом керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Одеського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту, зобов`язання повернути земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року Військовий прокурор Одеського регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 
ОСОБА_1 , Одеської районної державної адміністрації Одеської області, 
в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 11 березня 2004 року № 201 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам 
ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та іншим згідно додатку для ведення особистого селянського господарства на території Красносільської сільської ради» 
в частині, що стосується затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу ОСОБА_2 , передачі ОСОБА_2 земельної ділянки із земель запасу у власність для ведення особистого селянського господарства;
- визнати недійсним Державний акт серії ЯА № 163000 від 16 листопада 
2004 року на право власності на земельну ділянку площею 1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122782600:01:001:0092, виданий Лиманською (Комінтернівською) районною державною адміністрацією Одеської області ОСОБА_2 на підставі розпорядження Лиманської (Комінтернівської) районної державної адміністрації Одеської області № 201 від 11 березня 2004 року;
- визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,0 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122782600:01:001:0092, укладений 20 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- усунути перешкоди у користуванні Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси земельною ділянкою площею 1,0 га, розташованою за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, земельна ділянка №  НОМЕР_1 , кадастровий номер 5122782600:01:001:0092, шляхом її повернення ОСОБА_1 за актом прийому-передачі Квартирно-експлуатаційному відділу міста Одеси.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року, апеляційну скаргу Керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2024 року в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту змінено в його мотивувальній частині в редакції даної постанови та залишено без змін в його резолютивній частині.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 
2024 року в частині позовних вимог про зобов`язання повернути земельну ділянку скасовано. Позовні вимоги Керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Одеського квартирно-експлуатаційного управління про зобов`язання повернути земельну ділянку задоволено частково. Зобов`язано  ОСОБА_1 повернути з приватної власності 
у державу в особі Міністерства оборони України, Одеського квартирно-експлуатаційного управління у державну власність земельну ділянку загальною площею 1, 00 га кадастровий номер 5122782600:01:001:0092. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
20 жовтня 2025 року через підсистему Електронний суд представник 
ОСОБА_1 - адвокат Логовський В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (повний текст складено 19 вересня 2025 року) у справі № 504/42/19.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. 
В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921, 00 грн.
Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Відповідно до висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, судовий збір за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначаються з урахуванням вартості спірного майна, як у спорі майнового характеру.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 905/105/20 викладено висновок, що судовий збір за подання позовної заяви з вимогами про витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях визначається з урахуванням вартості спірного майна.
Отже, розмір судового збору за подання позовної заяви про повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна. Ціна позову визначається на день подання позову і саме з такої ціни позову визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду юридичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Предметом касаційного оскарження є судове рішення провизнання незаконним та скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 11 березня 2004 року № 201, визнання недійсним Державний акт серії ЯА № 163000 від 16 листопада 2004 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення.
Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру виходячи із вартості спірного майна.
З огляду на те, що касаційна скарга та судові рішення судів попередніх інстанцій не містять інформації про ціну позову (вартість земельної ділянки), що не дозволяє встановити ціну позову на день подання позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна, отже, заявникові слід надати докази, які підтверджують ціну позову на день подання позовної заяви.
На підтвердження сплати судового збору заявником надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 422, 40 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру.
Враховуючи наведене, заявникові, необхідно самостійно обрахувати судовий збір в частині майнової вимоги з розрахунку 1,5 % від ціни позову х 200 % х 0,8, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного нерухомого майна на час подання позовної заяви та в частині немайнових вимог з розрахунку 1 921, 00 грн х 3 х 200% х 0,8.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». 
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом обґрунтування розміру сплаченого судового збору виходячи із ціни позову обчисленої згідно частини першої статті 176 ЦПК України виходячи із вартості спірного майна, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, доплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у визначеному законом розмірі і порядку.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддівпісля усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Логовський Віталій Віталійович, на постанову Одеського апеляційного суду 
від 17 липня 2025 року у справі № 504/42/19 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику та/або її представнику копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               О. М. Осіян