П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/16756/22 

28 жовтня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. 

          розглянувши в порядку письмового провадження заяву Керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

керівник Житомирської обласної прокуратури звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив про визнання протиправними дій державного виконавця та стягнення з відповідача на користь позивача виконавчого збору в сумі 26000,00 грн та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн в межах виконавчого провадження № 68754998.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. щодо винесення постанови від 23 лютого 2022 року про стягнення з Житомирської обласної прокуратури витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн та вчинення дій спрямованих на її виконання в межах виконавчого провадження № 68754998. Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Житомирської обласної прокуратури 185,70 грн витрат виконавчого провадження. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
23 січня 2024 року Житомирська обласна прокуратура звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Житомирської обласної прокуратури.
Не погодившись із такою ухвалою, Житомирська обласна прокуратура подала касаційну скаргу. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 24 липня 2025 року касаційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задоволено частково.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 240/16756/22 скасовано.
Справу № 240/16756/22 в частині розгляду заяви Житомирської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року направлено до Сьомого апеляційного адміністративного суду на новий розгляд.
Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не перевірив чи є наведені у заяві Житомирської обласної прокуратури обставини нововиявленими у розумінні пункту 3 частини другої статті 361 КАС України, тому судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, належним чином не ураховано та не оцінено обставини, які мають значення для правильного вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та заявлених у ній вимог.
Зазначив, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 3 частини другої статті 361 КАС України, дослідженню підлягає те, чи скасоване судове рішення в іншій справі було покладено в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, тобто чи мало таке судове рішення преюдиційне значення і суттєво впливало на результат розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року підготовку справи до апеляційного розгляду закінчено та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 2 ст. 361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 361 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Частиною 4 ст. 361 КАС України зазначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
При цьому, нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час особі, яка звертається із заявою, та не були встановлені судом; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Тобто, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі особі слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї заявникові на час розгляду справи.
Таким чином, можна дійти висновку, що істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи є обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справи в суді; не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення чи винесення ухвали, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.
Як вбачається зі змісту заяви Житомирської обласної прокуратури, істотною підставою для перегляду постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року є саме п.3, ч.2 ст. 361 КАС України, а саме скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно матеріалів справи суть спору зводиться до стягнення з відповідача на користь позивача  виконавчого збору в сумі 26 000,00 грн та витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн в межах виконавчого провадження № 68754998.
Постанови від 23 лютого 2022 року про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №68754998 прийняті на підставі виконавчого листа №240/1235/21.
Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №240/1235/21 зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітну плату виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період та стягнуто з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31.12.2020 і по день фактичного розрахунку.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 в частині стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені з 31.12.2020 по день фактичного розрахунку та прийнято у цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 , іншу частину оскаржуваного рішення адміністративного суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року  касаційні скарги ОСОБА_1 та Житомирської обласної прокуратури задоволено частково.
Скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021   року у частині, якою визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо ненарахування ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року до 31 грудня 2020 року заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 за період з 26 березня 2020 року до 31 грудня 2020 року заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.
Ухвалено у вказаній частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вимог про:
– визнання протиправною бездіяльності Житомирської обласної прокуратури щодо невиплати частини заробітної плати;
– стягнення з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 невиплаченої частини заробітної плати за період з 26 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року у сумі 279   210,71 грн, яка включає невиплачену частину посадового окладу, надбавку за вислугу років, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень.
Скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у частині позовних вимог про:
– стягнення з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в сумі 21   380,94 грн;
– стягнення з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 грудня 2020 і по день фактичного розрахунку, виходячи із середньоденної заробітної плати у сумі 1 018,14 грн за кожен день затримки розрахунку.
У вказаній частині позовних вимог справу № 240/1235/21 направлено на новий судовий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.
Отже рішення суду, яким зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 за період з 26 березня 2020 року до 31 грудня 2020 року заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період та на підставі якого видано виконавчий лист №240/1235/21 та відкрито виконавче провадження №68754998 скасоване постановою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак судове рішення у справі №240/1235/21 було підставою для відкриття виконавчого провадження та відповідно стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які наразі є предметом спору у цій справі. Відповідно, вказане судове  рішення (справа №240/1235/21) було покладено в основу рішення, про перегляд якого подано заяву та мало преюдиційне значення і суттєво впливало на результат розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
За таких обставин враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Житомирської окружної прокуратури про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами частково, шляхом стягнення з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Житомирської обласної прокуратури 26000,00 грн виконавчого збору та 185,70 грн витрат виконавчого провадження.
При цьому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., оскільки на момент вчинення виконавчих дій не було постанови Верховного Суду, державний виконавець виконував рішення суду, яке набрало законної сили.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд враховує, що в цій справі відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є органом державної влади, який здійснює публічно-владні управлінські функції відносно Житомирської обласної прокуратури.
Згідно платіжної інструкції від 08 серпня 2022 року №1218 позивачем сплачено 2481 грн судового збору за подання позову, згідно платіжної інструкції  від 17 березня 2023 року №72 – 3721 грн судового збору за подання апеляційної скарги, гідно платіжної інструкції від 11 січня 2024 року №33 – 3721,50 грн судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Всього 9923,50 грн.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 4961,75 грн. судового збору.   
Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
заяву Керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року за нововиявленими обставинами та скасування цієї постанови у справі №240/16756/22 - задовольнити частково.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №240/16756/22 - скасувати та прийняти нову постанову.
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича задовольнити частково, рішення  Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року - скасувати.
Позов задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Житомирської обласної прокуратури 26 185,70 грн (двадцять шість тисяч сто вісімдесят п`ять гривень) сплаченого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.  
В іншій частині позову, а саме щодо визнання протиправними дій державного виконавця - відмовити.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Житомирської обласної прокуратури 4 961,75 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят одна гривня 75 коп) витрат понесених на сплату судового збору.   

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.