ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року                                                                    Справа № 903/350/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії: 
Головуючого судді                         Гудак А.В.
судді                                                  Олексюк Г.Є. 
судді                                                  Мельник О.В. 
секретар судового засідання Пацьола О.О. 
за участю представників сторін:
прокурор: Солоп В.П.                         
позивача: не з"явився  
відповідача: не з"явився   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного            апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 у справі №903/350/25  (суддя Якушева І. О.,  м.Луцьк, повний текст складено  28.07.2025) 
за позовом заступника керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк
до Державного підприємства “Волинський військовий лісгосп”, м. Луцьк
про відшкодування 5 405 230,60 грн шкоди

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Державного підприємства “Волинський військовий лісгосп” про стягнення на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в сумі 5405230,60 грн, шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок UA848999980333169331000003560, код отримувача 38009371, отримувач коштів ГУК у Волинській області / смт Маневичi, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності). Також просив стягнути з Державного підприємства “Волинський військовий лісгосп” на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону сплачений судовий збір у розмірі 64 862,76 грн.  
Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 у справі №903/350/25 позов задоволено. Стягнуто з державного підприємства “Волинський військовий лісгосп” на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області  шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в сумі 5405230 грн 60 коп, шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок № UA848999980333169331000003560, код отримувача 38009371, отримувач коштів ГУК у Волинській області/смт Маневичi, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності). Стягнуто з державного підприємства “Волинський військовий лісгосп” на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 64      862 грн. 76 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, за реквізитами: код 38326057, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, код банку 820172, № рах. UA238201720343120001000082783.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Державне підприємство “Волинський військовий лісгосп” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18 липня 2025 року по справі №903/350/25 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову заступника керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» у повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 у справі №903/350/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17 вересня 2025 року.
12 вересня 2025 року заступником керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд у задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» від 13.08.2025 по справі № 903/350/25 відмовити у повному обсязі. Рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 по справі № 903/350/25 залишити без змін.
17 вересня 2025 року Державним підприємством "Волинський військовий лісгосп" через систему «Електронний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач послався на те, що представник  ДП  "Волинський  військовий  лісгосп"  -  Таргоній  Валерій Олександрович  не  має  можливості  бути  присутнім  під  час  судового  засідання, призначеного  17.09.2025  о  10:30  у  приміщенні  Північно-західного  апеляційного господарського  суду  у  зв`язку із тимчасовою непрацездатністю внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним  випадком  на  виробництві,  однак,  при  цьому  він  має  бажання  приймати участь в судовому засіданні та мати рівні права у поданні доказів, їх дослідженні та доведенні  перед  судом  їх  переконливості. 
Прокурор в судовому засіданні 17.09.2025 заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, зазначив, щодо наявності іншого представника відповідача. Заперечив доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення.
Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату,  дійшла висновку про відмову у його задоволенні враховуючи наступне.
Відповідно до п. п. 1,2 ч. 3ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно ч. 1ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 11    ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Згідно з ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів відзначає, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Також, колегія суддів зазначає, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, відповідач висловив свої доводи та міркування у апеляційній скарзі, в матеріалах справи наявні усі необхідні докази.
Також, колегія суддів звертає увагу, що дослідивши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи вбачається, що відповідач покликаючись на хворобу свого представника начальника юридичного відділу Таргонія В.О.  не долучив жодного доказу, який би підтверджував направлення до лікаря або вказував на перебування вказаного представника на лікарняному, окрім того суд апеляційної інстанції відзначає, що ухвалою суду від 28.08.2025 повідомлено сторони про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку    статті 197 ГПК України. Таким чином, вказаний відповідач та будь-який його уповноважений  представник не був позбавлений можливості взяти участь в судовому засіданні 17.09.2025, зокрема, й в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте вказаним правом не скористався. Дане ж вказує на необґрунтованість поданого клопотання належними і допустимими доказами.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що відкладення розгляду справи, є обов`язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, колегія суддів в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовила.
В судове засідання 17.09.2025 Державна екологічна інспекція у Волинській області свого представника не направила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Згідно ч.12. ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
ВСТАНОВИВ:
1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, встановивши обставини, що відповідач здійснив вирубку лісу у кварталі 59, виділ 15 Бережницького лісництва з порушенням вимог природоохоронного законодавства та нормативно-правових актів, якими регулюються лісові відносини, внаслідок чого завдано шкоди довкіллю у розмірі 5 405 230,60 грн, дійшов висновку, що позовна вимога заступника керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства “Волинський військовий лісгосп” про відшкодування 5 405 230,60 грн шкоди обґрунтована і підлягає  до задоволення.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що протокол огляду місцевості від 01 березня 2024 року, складений у межах кримінального провадження є неналежним і недопустимим доказом, оскільки при його складанні порушено вимоги кримінального процесуального законодавства, а результати огляду не відповідають дійсності. 
Відповідач зазначає, що огляд ділянки проводився без застосування геодезичних приладів, межі кварталу не були визначені, а працівник лісгоспу до участі не залучався. Крім того, заміри пнів здійснювалися неналежними засобами – лінійкою чи рулеткою, достовірність яких не підтверджено сертифікатами повірки. Відсутні й додатки до протоколу – фотографії, плани, схеми, носії інформації. Це, на думку відповідача, робить протокол юридично нікчемним.
Апелянт також наголошує, що додаткова довідка про результати огляду лісової ділянки, складена спеціалістами Державної екологічної інспекції, базується на недостовірних даних цього протоколу, а тому сама по собі є неналежним доказом. У довідці вказувалося на нібито порушення лісгоспом методичних вказівок Держлісагентства від 2013 року, однак ці вказівки втратили чинність ще у вересні 2013 року і не можуть бути застосовані. Окрім того, ДП «Волинський військовий лісгосп» підпорядковується Міністерству оборони України, а не Держлісагентству, отже, навіть чинні інструкції цього органу не поширюються на військові лісгоспи. Суд першої інстанції, на думку відповідача, безпідставно використав у рішенні положення цих нечинних документів.
Відповідач зазначає, що доводи позивача про відсутність клеймування дерев або про розбіжність між кількістю відведених і фактично зрубаних дерев також вважаються необґрунтованими. Відповідач пояснює, що значна частина відведених дерев була здвоєною, тобто мала два стовбури від одного кореня, що і спричинило різницю між кількістю пнів, і дерев. Клеймування ж фактично здійснювалося, однак доказів цьому (фото- чи відеофіксації) слідство не додало.
Окремо апелянт вважає, що висновок експерта за результатами інженерно-екологічної експертизи, зазначаючи, що він зроблений на основі недостовірних матеріалів того ж протоколу огляду та сумнівної довідки. Експерт не проводив власних досліджень і замірів, а фактично лише переписав дані позивача і зробив математичні розрахунки. При цьому він проігнорував головний документ – акт лісопатологічного обстеження від 17 січня 2023 року, проведений ДСЛП «Херсонлісозахист», який підтверджував наявність хвороб дерев і необхідність проведення вибіркової санітарної рубки. Цей акт є чинним і ніким неоспореним, саме він, на переконання апелянта, повинен мати вирішальне значення.
Відповідач підкреслює, що рубка проводилася на підставі належним чином виданого лісорубного квитка, відповідно до Лісового кодексу України, Санітарних правил в лісах України та Правил поліпшення якісного складу лісів. Усі дії підприємства були правомірними і спрямованими на оздоровлення лісових насаджень. Таким чином, збитків державі не завдано, а позовні вимоги є безпідставними.
Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи доводи відповідача викладені у апеляційній скарзі зазначає, що твердження апелянта про недотримання вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та відсутність підтверджуючих документів щодо рулетки чи лінійки, якими здійснювалися заміри пнів є необгрунтованими, оскільки матеріальні міри довжини, такі як рулетки чи лінійки, не відносяться до засобів вимірювальної техніки, які підлягають повірці у сферах, пов`язаних із землеустроєм чи лісовим господарством, тому посилання апелянта не ґрунтуються на законі.
Твердження відповідача про можливе проведення огляду місцевості поза межами кварталу №15 виділу №59 Бережницького лісництва, прокурор вважає безпідставним, оскільки протокол огляду від 01.03.2024 містить конкретні координати ділянок, де було зафіксовано пні зрубаних дерев, а відповідач жодного доказу порушення меж не надав. Більше того, огляд проводився у присутності фахівців Державної екологічної інспекції та понятих, які не висловлювали зауважень. Це свідчить про безпідставність заперечень відповідача.
Поряд з цим, прокурор вважає необгрунтованими твердження відповідача, що постанову про залучення спеціаліста, протокол огляду та висновок експерта є недопустимими доказами, оскільки відповідач не мав офіційного доступу до матеріалів кримінального провадження і не може належним чином ставити під сумнів зібрані докази. Відповідно до КПК України, питання допустимості доказів вирішується у межах кримінального провадження, яке ще перебуває на стадії розгляду. Жодних істотних порушень прав людини при збиранні доказів відповідачем не наведено.
Щодо тверджень відповідача, що суд першої інстанції неправомірно застосував нечинні методичні вказівки Держлісагентства 2013 року прокурор зазначив, що вказані твердження не відповідають дійсності, адже у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилався на чинні Санітарні правила в лісах України (постанова КМУ від 27.07.1995 №555). Суд першої інстанції констатував порушення цих правил, зокрема невиконання вимоги щодо нумерації дерев та відсутності належних документів для проведення матеріально-грошової оцінки. Крім того, встановлено факт незаконної рубки понад обсяг, передбачений лісорубним квитком.
Державна екологічна інспекція у Волинській області не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ч. 3    ст. 263 ГПК України    не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Державне підприємство “Волинський військовий лісгосп” (далі – ДП “Волинський військовий лісгосп”) створене відповідно до наказу Міністра оборони України від 15.05.2019 №233 “Про виділ із складу державного підприємства “Львівський військовий лісокомбінат” деяких структурних підрозділів і створення на їх базі державних підприємств” шляхом виділення зі складу ДП “Львівський військовий лісокомбінат” Волинського військового лісгоспу як структурного підрозділу. 
Згідно з п. 2 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 № 555 власниками лісів та постійними лісокористувачами з метою оздоровлення насаджень у максимально стислі строки, за умови недопущення негативного впливу на навколишнє природне середовище, здійснюються заходи з поліпшення санітарного стану лісів.
Згідно з переліком заходів з поліпшення санітарного стану лісів від 16.02.2023, погодженого т.в.о директора Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства “Херсонлісзахист” та Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства Бережницькому лісництву ДП “Волинський військовий лісгосп” було дозволено в Бережницькому лісництві провести вибіркову санітарну рубку дерев у кварталі 59 виділу 15, площа виділу-11.8 га, причини призначення заходів: короїди, вусачі, златки, рак.хв.кпкф (а.с.10).
27 липня 2023 року ДП “Волинський військовий лісгосп” видало лісорубний квиток від 27.07.2023 серії ВО ЛРК №021010 (а.с.11) на дозвіл Бережницькому лісництву ДП “Волинський військовий лісгосп” провести вибіркову санітарну рубку у кварталі 59 виділу 15 на території Троянівської селищної ради, Камінь-Каширського району, Волинської області (на земельній ділянці площею 11,8 га). За вказаним лісорубним квитком в рахунок заходів формування і оздоровлення лісів (інших заходів) відповідно до завдань, визначених на 2023 рік, дозволено зрубати ділової деревини 18 куб. м, дров`яної 106 куб. м, разом ліквідної стовбурної деревини 125 куб. м., ліквіду з крони 1 куб. м, хворосту і сучків 20 куб. м, разом - 145 куб. м. 
03 січня 2024 року представниками лісогосподарського підприємства складено акт огляду місць заготівлі деревини, інших продуктів лісу та використання корисних властивостей лісів (а.с. 12). Відповідно до акту було проведено огляд місць заготівлі деревини в натурі в 59 кварталі           15 виділу на підставі лісорубного  квитка № 021010 та встановлено, що заготівля деревини завершена, рубка проведена своєчасно.
Відповідно до відомості матеріально-грошової оцінки лісосіки 2023 року вирубано 145 куб. м деревини (а.с. 13).
У зв`язку з тим, що Головне управління Національної поліції у Волинській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024032220000005 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, за процесуального керівництва Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, то 02.03.2024 в 59 кварталі 15 виділу  заступником начальника слідчого відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) поліції Володимирського відділу поліції ГУНП у Волинській області на підставі ухвали №161/3943/24 у кримінальному провадженні №42024032220000005 від 09.02.2024 в присутності понятих  було проведено огляд місцевості, про що складено протокол огляду (а.с. 14-16).
Оглядом місця події від 01.03.2024 встановлено, що у кварталі 59 виділу 15 Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” виявлено 605 пнів зрубаних дерев породи сосна, дуб, вільха без ознак відведення дерев в рубку.
Відповідно до довідки відділу Державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Волинській області про результати огляду лісової ділянки у кварталі 59 (виділ 15) Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” та відповідно до постанови про залучення спеціаліста в кримінальному провадженні від 22 березня 2024 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42024032220000005 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.4 ст.246 КК України, за результатами опрацьовання копій документів, отриманих в порядку тимчасового доступу під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42024032220000005 від 09.02.2024, які стосуються проведення вибіркової санітарної рубки на лісовій ділянці у кварталі 59 (виділ 15) Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” у порівнянні з інформацією, отриманою під час огляду в натурі зазначеної лісової ділянки (зокрема - фіксації та обміру пнів зрубаних дерев), що проводився з участю спеціалістів інспекції встановлено, що лісорубний квиток від 27.07.2023 ВО ЛРК № 021010 на заготівлю деревини на лісовій ділянці у кварталі 59, виділ 15 був виданий з порушенням вимог п. 4  Порядку видачі спеціальних дозволів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2008, а порубка дерев і чагарників проведена з порушенням вимог  природоохоронного законодавства (а.с. 22).
Зі змісту довідки відділу Державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Волинській області, складеної за результатами проведення огляду місця події від 01.03.2024 (а.с. 20-22), вбачається, що оглядом лісової ділянки у кварталі 59 виділу 15 Бережницького лісництва              ДП “Волинський військовий лісгосп” встановлено, що середня висота дерев, призначених до рубки складала 15,3 м, середній діаметр 16 см, що не відповідає середньому діаметру дерев, які були фактично зрубані на лісовій ділянці у кварталі 59 виділу 15 Бережницького лісництва            ДП “Волинський військовий лісгосп”, оскільки 451 зрубане на лісовій ділянці дерево (75 %) мало діаметр від 24 до 64 см на висоті 1,3 м. Перевіркою, встановлено, що у лісорубному квитку, на підставі якого проведена рубка, зазначено спосіб обліку “за площею”, що є порушенням вимог п. 4.16. Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Держлісагентства України від 21.01.2013 № 9, згідно яких при проведенні вибіркових рубок використовується спосіб обліку за кількістю дерев, призначених в рубку. 
У довідці Державного екологічного нагляду зазначено, що причиною призначення  заходів  з поліпшення санітарного стану лісів у кварталі 59 (виділ 15) є короїди, вусачі, златки, рак хвойних порід, комплекс природніх кліматичних факторів.  Однак, відповідно до повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень від 05.01.2023, які виявлено майстром лісу та помічником лісничого, ознаками пошкодження лісового насадження в у кварталі 59 (виділ 15) були відмирання та всихання дерев. 
Згідно з довідкою Державного екологічного нагляду в порушення приписів п.26 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 27.07.1995 №555, під час відведення насадження для проведення вибіркових санітарних рубок не була проведена нумерація дерев, що підлягають вирубуванню, починаючи з тих, що мають товщину стовбура 24 см і більше на висоті 1,3 метра. ДП “Волинський військовий лісгосп” не представлено нумераційну відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки із зазначенням породи, категорії технічної придатності дерев в розрізі ступєией товщини, підстав для відбору їх для рубки. В порушення вимог 4.2 Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Держлісагентства України від 21.01.2013 №9, одночасно з відбором дерев в рубку не проводилось їх клеймування біля шийки кореня.
Головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно – заповідного фонду, лісів та рослинного світу А. Філюком відповідно до листа слідчого управління ГУНП у Волинській області від 09.12.2024 № 68455-2024 (кримінальне провадження № 42024032220000005 від 09.02.2024) здійснено розрахунок розміру шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок рубання дерев породи “сосна”, “береза”, “вільха” та “дуб” на лісовій ділянці у кварталі 59 (виділ 15) площа 11,8 га Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп”.
Розрахунок шкоди здійснено згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 “Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу” і розмір шкоди становить 5    456 958,66 грн. (а.с. 39).
14 січня 2025 року Рівненським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз  було проведено судову інженерно-екологічну експертизу. Відповідно до висновку експерта від 14.01.2025 № 5120-Е за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи встановлено, що рубка лісу в кварталі 59 виділу 15 Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” проведена з порушенням вимог природоохоронного законодавства та нормативно правових актів, якими регулюються лісові відносини, зокрема: Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”; Лісового кодексу України; Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 724 “Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів, проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства”; постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995№ 555 “Про затвердження Санітарних правил в лісах України”; Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 “Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів” (а.с. 23-38). Зазначеним висновком експертизи встановлено, що розрахунок розміру шкоди, проведений Державною екологічною інспекцією у Волинській області у кварталі 59, виділі 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» у кількості 605 пнів зрізаних дерев документально підтверджується і становить 5    405 230,60 грн, Розбіжність з розрахунком розміру шкоди, що визначений Державною екологічною інспекцією у Волинській області становить 51 728,06 грн, завданої незаконною  порубкою дерев породи сосна, дуб, вільха у кількості 605 штук в кварталі 59 виділі 15 Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп”.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Згідно    ст. 131-1 Конституції України    в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до приписів  ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч.4  ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"    прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до    ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.
Згідно з п.1 Положення про    Державну екологічну інспекцію  України, затвердженим    постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275    (далі Положення),    Державна екологічна інспекція    України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідно до п. 1 Положення “Про державну екологічну інспекцію у Волинській області”, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 28, Державна екологічна інспекція у Волинській області (надалі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Відповідно до п. 3 вказаного Положення основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах Волинської області. Відповідно до п. 2 розділу ІІ “Функції Інспекції” Державна екологічна інспекція у Волинській області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, а також звертається до суду з позовами у випадках встановлених чинним законодавством. 
Таким чином, саме на    Державну екологічну інспекцію    у Волинській області області як орган виконавчої влади покладено повноваження здійснювати відповідні контрольні функції щодо охорони та використання природних ресурсів, які перебувають і є об`єктами права власності Українського народу, а відтак вказана особа є органом, уповноваженим у спірних правовідносинах на захист інтересів держави.
За таких обставин колегія суддів вважає, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі.
Спори, які виникають внаслідок спричинення шкоди довкіллю призводять до порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та зачіпають інтереси великої кількості громадян, що у відповідності до ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” надає підстави прокуратурі здійснювати представницькі повноваження у суді. 
23 січня 2025 року на підставі ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” заступник  керівника Волинською спеціалізовано прокуратурою у сфері оборони Західного регіону звернувся до Державної екологічної інспекції у Волинській області з листом                          №30.51/02-381ВИХ-25, в якому виклав виявлені фактичні порушення інтересів держави та просив надати інформацію про вжиті самостійні заходи, спрямовані на захист інтересів держави щодо стягнення шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства (а.с.40-42). 
29 січня 2025 року Державна екологічна інспекції у Волинській області листом № 13-2/250 від 28.01.2025 повідомила Волинську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону про те, що інспекція не заперечує здійснення прокурором представництва інтересів держави у суді з метою забезпечення відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства (а.с.43). 
Враховуючи викладене, 26.03.2025 Волинською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” направлено на адресу Державної екологічної інспекції у Волинській області лист-повідомлення            №30.51/02-1359ВИХ-25 про те, що з урахуванням відсутності своєчасного реагування на виявлені порушення вимог законодавства прокуратурою буде пред`явлено до суду відповідний позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області. 
Виходячи з висновків, викладених у    постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурору для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі компетентного органу достатньо дотриматися порядку, передбаченого    статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.
Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що позивач самостійно не звернувся до суду з вказаним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурором дотримано вимоги   статті 23 Закону України "Про прокуратуру"   щодо здійснення представництва в суді законних інтересів держави, належним чином обґрунтовано порушення інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області та необхідність їх захисту.

Щодо розгляду спору по суті колегія суддів зазначає про наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2    ст. 11 ЦК України    однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 16 ЦК України    передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2    ст. 1166 ЦК України    майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно, суди, розглядаючи спори про  стягнення  шкоди (збитків), мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
Разом з тим, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Отже, при зверненні з позовом про  стягнення  шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
При цьому господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для    стягнення    шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17).
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема,    Лісовим кодексом України.
У свою чергу, правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає    Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища".
За    статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"    державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (стаття 1 ЛК України).
Права та обов`язки постійних лісокористувачів визначає    стаття 19 ЛК України, відповідно до якої постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Відповідно до статей  16,  17 ЛК України    право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Статтею 63 ЛК України  встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Відповідно до п. 5 ч. 1    ст. 64 ЛК України    підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною 5    статті 86 ЛК України    передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього    Кодексу.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
Відповідно до ч.1  ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"    порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Частиною 2    ст. 68 вказаного Закону    встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.
Згідно з ч.ч. 3, 4    ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"  законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ст. 69 зазначеного Закону).
Відповідно до    ст. 105 ЛК України    порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Статтею 107 ЛК України    встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Відповідно до ст. 38 Лісового кодексу України нормативно-правові акти з ведення лісового господарства розробляються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Вимоги нормативно-правових актів з ведення лісового господарства є обов`язковими до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами.
Відповідно до Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 року №555 (в редакції від 26.10.2016 року №756) для поліпшення санітарного стану лісів передбачено здійснювати вибіркові санітарні рубки. 
Вибіркові санітарні рубки проводяться власниками лісів, постійними лісокористувачами шляхом вилучення з насаджень сухостійних, відмираючих, дуже ослаблених внаслідок пошкодження насаджень пожежами, шкідниками, хворобами лісу і внаслідок аварій та стихійного лиха окремих дерев або їх груп. 
Власники лісів, постійні лісокористувачі призначають на основі матеріалів лісовпорядкування, лісопатологічних обстежень та повідомлень про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень вибіркові санітарні рубки, про що інформують обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації. 
Під час розробки лісосік, а також проведення інших робіт здійснюються заходи щодо мінімізації пошкодження дерев, що не підлягають вирубуванню, зокрема за межами лісосік. На кожну лісосіку до початку її розробки складається карта технологічного процесу розроблення лісосіки, яка з урахуванням конкретних умов відображає лісівничі та організаційні вимоги до проведення робіт. 
У технологічній карті міститься перелік підготовчих робіт, визначається схема розробки лісосіки з нанесенням на неї виробничих об`єктів, устаткування, доріг, волоків, способи проведення лісозаготівельних операцій (напрям звалювання дерев, обрубування сучків, трелювання, спуск, кряжування, сортування, штабелювання, навантаження деревини, очищення місць рубок), установлюється черговість розробки пасік, передбачаються заходи щодо охорони праці та визначаються природоохоронні вимоги (запобігання ерозії ґрунтів, збереження підросту, дерев цінних порід, дерев-насінників тощо). 
Для поліпшення санітарного стану лісів здійснюються такі заходи: вибіркові санітарні рубки; суцільні санітарні рубки; ліквідація захаращеності; профілактика виникнення та поширення осередків шкідників і хвороб лісу, боротьба з ними та захист заготовленої деревини від шкідників і хвороб лісу. 
Заходи з поліпшення санітарного стану лісів плануються і здійснюються на основі матеріалів лісовпорядкування, а також санітарних та лісопатологічних обстежень, а в межах природно-заповідного фонду - відповідно до вимог проектів організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду та/або положень про них з урахуванням специфіки, ступеня та періоду пошкодження насаджень, біології деревних порід, шкідників та збудників хвороб лісу.
Здійснення заходів з поліпшення санітарного стану лісів передбачає застосування найефективніших методів і технологій, запобігання негативному впливу на стан навколишнього природного середовища та максимально стислі строки їх здійснення з урахуванням стану насаджень, особливостей розвитку шкідників, хвороб лісу і наслідків аварій та стихійного лиха. 
Вибіркові санітарні рубки проводяться власниками лісів, постійними лісокористувачами шляхом вилучення з насаджень сухостійних, відмираючих, дуже ослаблених внаслідок пошкодження насаджень пожежами, шкідниками, хворобами лісу і внаслідок аварій та стихійного лиха окремих дерев або їх груп.
Відповідно до п. 26 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555, під час відведення насадження для проведення вибіркових санітарних рубок проводиться нумерація дерев, що підлягають вирубуванню, починаючи з тих, що мають ступінь товщини стовбура 24 сантиметри і більше на висоті                 1,3 метра, та складається нумераційна відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки (додаток 4) із зазначенням породи, категорії технічної придатності і підстав для відбору їх для рубки.
Згідно зі ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. 
Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. 
На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом. 
Відповідно до п. 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 №761 підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових  ресурсів  (далі - лісокористувачі), зобов`язані забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев та виконувати інші вимоги, передбачені цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами з питань спеціального використання лісових ресурсів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення приписів п. 26 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555, під час відведення насадження для проведення вибіркових санітарних рубок не було проведено нумерацію дерев, що підлягають вирубуванню, починаючи з тих, що мають ступінь товщини стовбура 24 сантиметри і більше на висоті 1,3 метра; не представлено нумераційну відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки із зазначенням породи, категорії технічної придатності дерев в розрізі ступеней товщини, підстав для відбору їх для рубки. 
Відповідно до п. 42 Санітарних правил в лісах України під час розробки лісосік, а також проведення інших робіт здійснюються заходи щодо мінімізації пошкодження дерев, що не підлягають вирубуванню, зокрема за межами лісосік.
На кожну лісосіку до початку її розробки складається карта технологічного процесу розроблення лісосіки (далі - технологічна карта), яка з урахуванням конкретних умов відображає лісівничі та організаційні вимоги до проведення робіт. У технологічній карті міститься перелік підготовчих робіт, визначається схема розробки лісосіки з нанесенням на неї виробничих об`єктів, устаткування, доріг, волоків, способи проведення лісозаготівельних операцій (напрям звалювання дерев, обрубування сучків, трелювання, спуск, кряжування, сортування, штабелювання, навантаження деревини, очищення місць рубок), установлюється черговість розробки пасік, передбачаються заходи щодо охорони праці та визначаються природоохоронні вимоги (запобігання ерозії ґрунтів, збереження підросту, дерев цінних порід, дерев-насінників тощо).
В свою чергу, карту технологічного процесу розроблення лісосіки (при наданні послуг в лісовому господарстві)” відповідачем затверджено і погоджено 13.09.2023, визначено термін розроблення лісосіки з 27.07.2023 по 31.12.2023, установлений термін очищення лісосіки з 31.12.2023 по 31.12.2023, що є порушенням п. 42 Санітарних правил.  
Крім цього, в Переліку заходів з поліпшення санітарного стану лісів від 16.02.2023, погодженого т.в.о директора Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства “Херсонлісзахист” та Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства Бережницькому лісництву ДП “Волинський військовий лісгосп” зазначено, що причиною призначення їх на лісовій ділянці у кварталі 59 (виділ 15) є короїди, вусачі, златки, рак хвойних порід, КПКФ (комплекс природніх кліматичних факторів)”.  Орієнтовний запас, що підлягає вирубуванню на 1 га складає 14 куб.м.
Проте, відповідно до повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень” (додаток 2 до Санітарних правил) від 05.01.2023 ознаками пошкодження лісового насадження у кварталі 59 (виділ 15) були “відмирання та всихання дерев”. Ступінь пошкодження, ураження - “поодиноке ”, вид розподілу пошкоджених дерев - “поодинокий ”. Обсяг ушкодженої деревини на 1 гектарі (окомірно) - 15 куб.м, в тому числі сухостійної -                   12 куб.м. 
Згідно з висновком інженера охорони та захисту лісу ДП “Волинський військовий лісгосп” від 05.01.2023 на зазначеній лісовій ділянці за результатами огляду санітарного стану необхідно було провести санітарну рубку вибіркову. 
Інформацію про появу ознак пошкодження лісового насадження, необхідність проведення заходів боротьби, занесено до “Книги обліку осередків шкідників та хвороб лісу” ДП “Волинський військовий лісгосп”.
Крім цього, в довідці відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Волинській області зазначено, що ДП “Волинський військовий лісгосп” не представлено документи, які були підставою для здійснення матеріально-грошової оцінки лісосіки та видачі лісорубного квитка, а саме: нумераційна відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки із зазначенням породи, категорії-технічної придатності дерев в розрізі ступеней товщини, підстав для відбору їх для рубки (вимоги п. 26 “Санітарних правил”). Матеріально-грошова оцінка лісосіки на лісовій ділянці у кварталі 59 (виділ 15, площа 11,8 га) проведена спеціалістами ДП “Волинський військовий лісгосп” за IV розрядом висот (сосна), при цьому зазначено, що середня висота дерев, призначених до рубки складала 15,3 м, середній діаметр 16 см, що не відповідає середньому діаметру дерев, які були фактично зрубані на лісовій ділянці. Зрубаних на лісовій ділянці 75 % дерев (451) мали діаметр на висоті 1,3 м від 4 до 64 см; згідно таксаційного опису (матеріали лісовпорядкування 2016 року) середня висота насадження 24 м, середній діаметр дерев 30 см; матеріально-грошова оцінка для інших порід (вільха - 3 дерева, дуб - 1 дерево) пні яких обліковані під час огляду лісової ділянки, ДП “Волинський військовий лісгосп” не здійснювалась (матеріали відсутні), розрахований розмір шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки цих дерев складає 47603,05 гривень             (а.с.20-22).
Колегія суддів відзначає, що  із переліко-оцінювальної відомості (детальна матеріально-грошова оцінка), яка здійснювалась із врахуванням кількості облікованих під час огляду місця події пнів зрубаних дерев, із переведенням їх у діаметри зрубаних дерев на висоті 1,3 м, із врахуванням лісотаксаційних показників лісової ділянки у кварталі 59 (виділ 15) Бережницького лісництва, із матеріалів лісовпорядкування встановлено, що фактично на зазначеній лісовій ділянці заготовлено 343,056 куб.м ліквідної деревини, в тому числі ділової - 303,056 куб.м, дров`яної - 31,986 куб.м, ліквіду із крони- 7,64 куб.м. У порівнянні із кількістю деревини, дозволеною до заготівлі лісорубним квитком від 27.07.2023 ВО ЛРК №021010, понад дозволений дозвільним документом об`єм було заготовлено 219,05 куб.м ліквідної деревини (а.с.22).
Так, за результатами огляду лісової ділянки Державною екологічної інспекції у Волинській області у кварталі 59 (виділ 15) Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” та вивчення документів відповідно до постанови про залучення спеціаліста в кримінальному провадженні від 22 березня 2024 року” під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42024032220000005 від 09.02.2024 за ознаками ч.4 ст.191, ч.4 ст.246 КК України, державним екологічним наглядом (контролем) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Волинській області виявлено й підтверджено порушення ДП “Волинський військовий лісгосп” законодавства у сфері використання лісових  ресурсів, оскільки встановлено, що лісорубний квиток від 27.07.2023 ВО ЛРК № 021010 на заготівлю деревини на лісовій ділянці у кварталі 59, виділ 15, виданий відповідачем з порушенням вимог Порядку видачі спеціальних дозволів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761.
До матеріалів справи також долучено висновок експерта Рівненського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5120-Е від 14.01.2025 за результатами проведення судової інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні №42024032220000005, на вирішення якої були поставлені питання:  1. Чи проведена рубка лісу в кварталі 59 виділі 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» з дотриманням вимог природоохоронного законодавства? Якщо ні, то вимоги яких нормативно- правових актів природоохоронного законодавства були порушені?; 2. Чи підтверджується розрахунково та документально розрахунок розміру шкоди, проведений Державною екологічною інспекцією у Волинській області у кварталі 59, виділі               15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» у кількості 605 пнів зрізаних дерев?; 3. Чи спричинена істотна шкода для довкілля внаслідок незаконної вирубки лісу в кварталі 59, виділу 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп»? 
За результатами проведення  вказаної судової інженерно - екологічної експертизи, експертом зроблені наступні висновки: 
1. Рубка лісу в кварталі 59 виділі; 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» проведена з порушенням вимог природоохоронного законодавства та нормативно-правових актів якими регулюються лісові відносини серед яких: Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-ХІІ; Лісовий кодекс України від 21.01.1994 №3852-ХІІ; Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів, проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства»; Правила від 12.05.2007 № 724; Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Санітарних правил в лісах України»; Правила, Порядок від 27.07.1995 № 555; 
2. Розрахунок розміру шкоди, проведений Державною екологічною інспекцією у Волинській області у кварталі 59, виділі 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» у кількості 605 пнів зрізаних дерев документально підтверджується і становить 5405230,60 грн (п`ять мільйонів чотириста п`ять тисяч двісті тридцять гривень                60 копійок), Розбіжність з розрахунком розміру шкоди, що визначений Державною екологічною інспекцією у Волинській області становить 51728,06 (п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять вісім гривень 06 копійок); 
3. Внаслідок незаконної вирубки лісу в кварталі 59, виділу 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» спричинена істотна шкода.
У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 125/1501/20-ц вказано на допустимість висновку експерта складеного в межах кримінального провадження,  як письмового доказу у цивільній справі,    оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі неухвалений.
Тобто, висновок експерта Рівненського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5120-Е від 14.01.2025 за результатами проведення судової інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні №42024032220000005, є належним та допустимим письмовим доказом у даній справі, що узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 23 листопада 2022 року у справі № 761/4564/19, від 03.07.2024 у справі №756/11081/20.
Поряд з цим, судова колегія відзначає, що з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо встановлення вини осіб при стягненні шкоди на підставі    статті 1166 Цивільного кодексу України, викладених у постановах від 17.03.2020 у справі №912/823/18, від 18.12.2020 у справі №922/3414/19, від 03.11.2021 у справі №922/1705/20, від 11.01.2022 у справі №904/1448/20, від 02.06.2022 у справі №920/821/18, від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 19.09.2024 у справі №918/1356/23, у деліктних правовідносинах саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відповідач під час судового розгляду даної справи в суді першої інстанції, у відзиві на позовну заяву своєї вини у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу не визнавав, посилаючись на те, що проведення огляду лісової ділянки у кварталі 59 (виділ 15) Бережницького лісництва ДП “Волинський військовий лісгосп” уповноваженими органами здійснювалось з порушенням вимог законодавства і постанова від 28.02.2024 про залучення спеціаліста у кримінальному провадженні, протокол огляду місцевості від 01.03.2024, висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №5120-Е від 14.01.2025 є недостовірними та недопустимими доказами.
Зокрема, ДП «Волинський військовий лісгосп» посилається на приписи Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також на  Постанову  Кабінету  Міністрів  України  від  4  червня  2015  року  №  374  «Про затвердження  переліку  категорій  законодавчо  регульованих  засобів  вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» та стверджує, що до протоколу огляду місцевості  не  додано  документи,  які  підтверджують  достовірність  вимірювальної рулетки  чи  лінійки,  за  допомогою  якої  здійснено  заміри  пнів  дерев  (сертифікат відповідності, документ, який підтверджує проведення повірки тощо).
Проте, колегія суддів вважає вказані твердження відповідача безпідставними враховуючи  наступне.
Згідно  ч.  1  ст.  17  Закону  України  «Про  метрологію  та  метрологічну  діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» перелік  категорій  законодавчо  регульованих  засобів  вимірювальної  техніки,  що підлягають  періодичній  повірці,  встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування  державної  політики  у  сфері  метрології  та  метрологічної  діяльності.
Порядок  встановлення  міжповірочних  інтервалів  визначається  Кабінетом  Міністрів України.
Постановою  Кабінету  Міністрів  України  від  4  червня  2015  року  №  374  «Про затвердження  переліку  категорій  законодавчо  регульованих  засобів  вимірювальної техніки,  що  підлягають  періодичній  повірці»  затверджено  перелік  категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці (далі – Перелік).
Дійсно  п.44  Переліку  визначено,  що  до  законодавчо  регульованих  засобів вимірювальної  техніки,  що  підлягають  періодичній  повірці  зокрема  відноситься матеріальні міри довжини. Однак, цим же пунктом (44) визначено також і види діяльності, що належать до сфери законодавчо регульованої метрології згідно статті 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що такі  засоби  вимірювальної  техніки  як  матеріальні  міри  довжини  (пункт  44) застосовуються  в  наступних  сферах:  торговельно-комерційні  операції  та розрахунки між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем),  у  тому  числі  під  час  надання  транспортних,  побутових,  комунальних, електронних  комунікаційних  послуг,  послуг  поштового  зв`язку,  постачання  та/або споживання  енергетичних  і  матеріальних  ресурсів  (електричної  і  теплової  енергії, газу, води, нафтопродуктів тощо).
Таким  чином,  твердження  відповідача  про  те,  що  лінійка  та/або вимірювальна  рулетка  належать  відповідно  до  законодавства  до  засобів вимірювальної  техніки, яка  підлягає  періодичній  повірці не  відповідає  дійсності.  Окрім  того,  матеріальні  міри довжини  не  є  засобом  вимірювальної  техніки,  який  використовується  у  сферах топографо-геодезичних,  картографічних  та  гідрометеорологічних  робіт,  а  також роботах із землеустрою тощо.
Враховуючи  вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що  твердження  відповідача  про  те,  що  у  ході проведення  слідчої  дії  -  огляду  місцевості  допущено  порушення  вимог чинного законодавства, зокрема під час вимірювання діаметрів пнів, внаслідок чого, на  думку  відповідача,  зафіксовані  у  протоколі  дані  не  відповідають дійсності, є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача, що при проведенні огляду місцевості слідчим та спеціалістами не використовувалися  жодні  геодезичні  прилади  для  визначення  меж  лісової  ділянки, на  якій  здійснювався  огляд, враховуючи наступне.
Так, відповідач вважає, що у протоколі огляду місцевості від 01 березня 2024 року могли бути зафіксовані не лише пні дерев у кварталі № 15, а й у кварталі № 10 виділу №59 Бережницького лісництва.
Проте, з протоколу огляду місцевості від 01.03.2024 на кожній окремій ділянці, вбачається, що в межах кварталу № 15 виділу № 59 Бережницького лісництва, де виявлено, зафіксовано та обміряно пні зрубаних дерев, зазначено конкретні координати. Таким чином,  співставлення  зазначених  в  протоколі  огляду  місцевості  від  01.03.2024 координат із фактичним розташуванням кварталу № 15 виділу № 59 Бережницького лісництва дозволяє визначити земельну ділянку на якій відбулася незаконна вирубка дерев та користувача такої ділянки.
Разом з тим, судова колегія відзначає, що огляд  місцевості  проводилася  в присутності  спеціалістів  Державної  екологічної  інспекції  у  Волинській  області, зокрема: начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно- заповідного  фонду,  лісів  та  рослинного  світу  Державної  екологічної  інспекції  у Волинській  області  Шеремети  С.А.,  заступника  начальника  відділу  державного екологічного  нагляду  (контролю)  природно-заповідного  фонду,  лісів  та  рослинного світу  Державної  екологічної  інспекції  у  Волинській  області  Джама  Ю.І.,  головного спеціаліста  Державної  екологічної  інспекції  у  Волинській  області  Філюка  А.С.,  а також  двох  понятих.  Будь  яких  зауважень,  заперечень,  доповнень  від  учасників слідчої дії, не поступало.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження відповідача, що огляд  місцевості  міг  бути  проведена  поза  межами  кварталу  №15  виділу  №59 Бережницького  лісництва,  ґрунтуються  лише  на  припущеннях відповідача  та  спростовуються наявністю в протоколі огляду місцевості від 01.03.2024 відповідних координат.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставним твердження відповідача про недопустимість доказів,  зокрема  постанови слідчого у кримінальному провадженні – заступника начальника СВ ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції Мартинюка Р.О.  від  28.02.2024  про  залучення  спеціаліста  у кримінальному  провадженні №42024032220000005 враховуючи наступне.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частинами  2,  3  ст.  87  КПК  України  передбачено,  що  суд  зобов`язаний  визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:                       1)  здійснення  процесуальних  дій,  які  потребують  попереднього  дозволу  суду,  без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4)  отримання  показань  чи  пояснень  від  особи,  яка  не  була  повідомлена  про  своє право  відмовитися  від  давання  показань  та  не  відповідати  на  запитання,  або  їх отримання з порушенням цього права;                 5) порушення права на перехресний допит; Недопустимими є також докази, що були отримані: 
1)  з  показань  свідка,  який  надалі  був  визнаний  підозрюваним  чи  обвинуваченим  у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування  чи  прокуратури  своїх  повноважень,  не  передбачених  цим  Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до  участі  в  обшуку  адвокат  зобов`язаний  довести  в  суді  під  час  судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
В свою чергу, жодних істотних порушень прав людини і основоположних  свобод,  передбачених  ст.  87  КПК  України,  відповідача  в  своєму  відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі не  наведено.
Разом з тим, відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Водночас, судова колегія відзначає, що  в постанові  слідчого  від  28.02.2024  про  залучення спеціаліста у кримінальному провадженні, в мотивувальній частині зазначено, що  з  метою  проведення  повного,  всебічного  та  об`єктивного  розслідування кримінального  провадження  №42024032220000005  від  09.02.2024,  виникла необхідність у залученні у якості спеціаліста під час проведення огляду документів – спеціаліста Державної екологічної інспекції у Волинській області.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність твердження відповідача в апеляційній скарзі, що рішення  про  залучення  спеціалістів  Державної екологічної інспекції у Волинській області для проведення 01 березня 2024 року  огляду  місцевості  не  прийнято,  а  тому  їх  участь  у  слідчій  дії  є незаконною. 
Крім того, колегія суддів відзначає, що доводи скаржника з приводу відсутності акту перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення відповідно до    Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", не спростовують вищевикладеного висновку, оскільки такий доказ як акт перевірки    Державної екологічної інспекції    сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження порушення природоохоронного законодавства. Подані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень мають бути оцінені судом як окремо кожен, так і в їх сукупності (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №924/669/22, від 28.09.2023 у справі №927/32/23).
Поряд з цим, посилання відповідача,  що суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин положення  Методичних  вказівок  з  відведення  і  таксації  лісосік,  видачі лісорубних  квитків  та  огляду  місць  заготівлі  деревини  в  лісах  Державного агентства  лісових  ресурсів  України,  затверджених  наказом Держлісагентства України від 21.01.2013 №9, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд  першої  інстанції  не  посилається  в  своєму  рішенні  від 18.07.2025 на порушення відповідачем положень Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного  агентства  лісових  ресурсів  України,  затверджених  наказом Держлісагентства  України  від  21.01.2013  №9,  як  на  підставу  задоволення  позову прокурора, так як судом першої інстанції встановлено порушення відповідачем під час проведення вибіркової санітарної рубки порушено положення іншого нормативно-правового акту - Санітарних правил в лісах України,  затверджених  постановою  Кабінету  Міністрів  України  від  27.07.1995  року №555.  
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за результатом розгляду справи, з огляду на надані сторонами спору докази була надана їм правова оцінка у їх сукупності та встановлено наявність складу правопорушення, а саме: незаконної порубки дерев на відомчій відповідачу території, що свідчить про протиправність поведінки постійного лісокористувача; шкоди, розмір якої доказово підтверджено; причинно-наслідкового зв`язку шкоди з протиправною поведінкою відповідача, адже заподіяння збитків зумовлено невиконання ним обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок. Разом з тим, відповідачем не доведено відсутності своєї вини у заподіянні шкоди у повному розмірі.
Згідно з  ст.1172 ЦК України    юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Крім цього,  Лісовим кодексом України    та    Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища"    унормовано, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних порубок та інших пошкоджень, покладається саме на постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.
При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена в  постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №927/1096/16, від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 09.08.2018 у справі №909/976/17, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, від 19.09.2018 у справі №925/382/17, від 20.09.2018 у справі №909/495/17, від 20.12.2018 у справі №924/12/18, від 07.06.2019 у справі №914/1960/17, від 09.12.2019 у справі №906/1338/18, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 24.02.2021 у справі №906/366/20, від 30.11.2021 №926/2174/20, від 26.05.2022 №922/2317/21.
Статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"    встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, серед іншого, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено    ст. 1166 ЦК України, яка встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування шкоди за правилами    ст. 1166 ЦК України    необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.
У пункті 88 постанови від 13.05.2020 у справі №9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог ч. 2 ст.    19, ст. ст.    63    і    86 ЛК України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах №909/976/17, №925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Враховуючи вимоги ст.ст.  1166,  1172 ЦК України    у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.
Колегія суддів звертає увагу, що вина та протиправна поведінка  ДП "Волинський військовий лісгосп"  полягає у тому, що всупереч вимог законодавства воно не виконало обов`язок щодо охорони і збереження лісового фонду, внаслідок чого відбулась незаконна рубка дерев, чим спричинено шкоду, розрахунок розміру якої здійснено компетентною особою експертом Рівненського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні №42024032220000005 відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, також наявний безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства, у зв`язку з чим всі елементи цивільного правопорушення у даному випадку наявні та підтверджуються матеріалами справи.
Таким чином, зважаючи на встановлені вищевикладені обставини та з огляду на те, що відповідач не надав жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу, створення сприятливих умов щодо охорони лісу та недопущення самовільної (незаконної) рубки на наданій відповідачу в постійне користування земельній ділянці, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність складу цивільного правопорушення.
Щодо визначення розміру шкоди, то колегією суддів враховується, що в рамках кримінального провадження №42024032220000005 проводилась судова інженерно - екологічна експертизи, за результатами якої складено висновок експерта №5120-Е від 14.01.2025. На вирішення експертизи поставлено питання: Чи підтверджується розрахунково та документально розрахунок розміру шкоди, проведений Державною екологічною інспекцією у Волинській області у кварталі 59, виділі 15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» у кількості 605 пнів зрізаних дерев? Згідно з висновком експерта, розрахунок розміру шкоди, проведений Державною екологічною інспекцією у Волинській області у кварталі 59, виділі               15 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» у кількості 605 пнів зрізаних дерев документально підтверджується і становить 5    405 230,60 грн, розбіжність з розрахунком розміру шкоди, що визначений Державною екологічною інспекцією у Волинській області становить 51 728,06 грн.
В той же час, відповідач не подав, ні доказів на спростування саме тієї суми шкоди                    5 405 230,60 грн, що зазначена в експертному висновку, ні контррозрахунку такої суми.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір завданої шкоди становить саме 5  405 230,60 грн (згідно висновку судової інженерно - екологічної експертизи №5120-Е від 14.01.2025) та підлягає    стягненню    з відповідача. 
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп"  не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла дійти висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень    статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, суд апеляційної інстанції вважає що, враховуючи зміст    статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, дійшла висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшов висновку, що доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених    ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України    не встановлено, а відтак апеляційну скаргу Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 у справі №903/350/25 без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно    ст.129 ГПК України.   

Керуючись статтями 129, 269,      270,      273, 275,      276,       281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Волинський військовий лісгосп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 18.07.2025 у справі №903/350/25 без змін.
2. Справу №903/350/25 повернути  Господарському суду Волинської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "22" вересня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В. 

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.