ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року	Львів	Справа № 300/2953/25 пров. № А/857/28879/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Іщук Л.П.,
                                                                      Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі № 300/2953/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чуприною О.В. в м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся  з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними щодо застосування обмеження пенсії її максимальним розміром та зобов`язання здійснити з 01.02.2023 відповідний перерахунок і виплату пенсії згідно довідки про розмір грошового забезпечення № 451 від 25.07.2024, з урахуванням індексації за 2024, 2025 роки, без обмеження пенсії її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ), в тому числі із урахуванням індексації такої пенсії за 2024 рік та 2025 рік.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 01.02.2023 по 31.12.2024 на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в тому числі із урахуванням нарахованої індексації за 2024 рік з 01.03.2024, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2025 на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в тому числі із урахуванням нарахованої індексації за 2024 рік з 01.03.2024 та за 2025 рік з 01.03.2025, без обмеження її розміру, та виплатити з урахуванням статті 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі – Закон № 4059-ІХ), постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 р. № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», зважаючи на раніше проведені виплати.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що Постанова Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168 (далі – Постанова № 168) відсилає до встановленого законом поняття максимального розміру пенсії.
Максимальний розмір пенсії визначений статтею 2 Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI), та не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. 
Зазначена норма діяла у березні 2023 року та відповідно підлягала застосуванню під час проведення позивачу індексації пенсії.
При цьому, пенсія позивачу проводилась у межах максимального розміру визначеного законом, відповідно до пункту 5 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (надалі по тексту також – Постанова № 209).
Надалі, на виконання рішення суду від 23.10.2024 у справі № 300/6921/24, ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021, та станом на 01.01.2023, із застосуванням 70% такого забезпечення. Нарахований розмір пенсії з усіма надбавками становив 31  428,16 гривень, однак виплачувався в максимальному розмірі 23  610,00 гривень.
Також, покликається на те, що позивачем пропущено строк звернення з даною позовною заявою.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з березня 2011 року отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону № 2262-ХІІ, згідно протоколу за пенсійною справою № 0902002138 (СБУ) від 09.03.2011.
На підставі поданих до відповідача документів, позивачу згідно із Законом № 2262-ХІІ, в редакції станом на березень 2011 року та внесених в подальшому змін до положень статті 13 Закону № 2262-XII, виходячи із загального стажу служби понад 27 років, призначена і виплачувалася пенсія за вислугу років у розмірі 71% грошового забезпечення.
На виконання постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також – Постанова № 103) та від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі також – Постанова № 704), відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII ГУ ПФУ здійснило з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивача, на підставі відомостей довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій 10  850,00 гривень, оформленої за нормами, чинними на 01.03.2018, за прирівняною посадою до тієї, яку позивач займав на день звільнення, що підтверджується довідкою і протоколом за пенсійною справою від 01.05.2018.
Керуючись положеннями Постанови № 103, відповідачем в лютому 2020 року позивачу з 01.05.2018, в тому числі за період з 01.01.2018, проведено перерахунок пенсії відповідно до довідки Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, що підтверджується протоколом перерахунку за пенсійною справою № 09020032138-СБУ від 13.04.2018.
Надалі, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі іншої (оновленої) довідки про розмір грошового забезпечення за нормами чинними станом на 05.03.2019, в розмірі такого забезпечення 17   092,00 гривень. За результатами розгляду заяви відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 300/952/21 відповідач в червні 2021 року провів перерахунок пенсії позивача згідно довідки про розмір грошового забезпечення в розмірі 17  092,00 гривень та із застосуванням 70% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії, внаслідок якого з 01.07.2021 нарахований розмір пенсії становив 14  357,28 гривень, що підтверджується протоколом (розпорядженням) про перерахунок пенсії № 0902002138-СБУ від 21.06.2021.
Зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» позивачу з 01.03.2022 проведено індексацію пенсії, загальний розмір якої склав 16  367,30 гривень.
Застосовуючи положення Постанови № 168, позивачу з 01.03.2023 проведено індексацію пенсії, загальний розмір якої склав 18  167,30 гривень.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі № 300/352/23, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити нарахування і виплату з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», у розмірі 2000,00 гривень.
Відповідачем 11.07.2023, на виконання вказаного рішення суду, проведено перерахунок пенсії, із застосуванням 70% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії – 17  095,00 гривень, внаслідок якого нарахований розмір пенсії становив 20  167,30 гривень, що підтверджується протоколом (розпорядженням) про перерахунок пенсії № 0902002138-СБУ від 11.07.2023.
Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , відповідач на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01.03.2024 здійснив позивачу індексацію пенсії, внаслідок чого, загальний нарахований розмір пенсії склав 21  163,42 гривень (розрахований із грошового забезпечення станом на 05.03.2019 в розмірі 17  092,00 гривень).
Також, ГУ ПФУ на виконання Постанови № 209 з 01.03.2025 здійснив позивачу індексацію пенсії, внаслідок чого, загальний нарахований розмір пенсії склав 23  113,42 гривень (розрахований із грошового забезпечення станом на 05.03.2019 в розмірі 17  092,00 гривень).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 300/6921/24, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, виданої Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області за № 450 від 25.07.2024, з урахуванням фактично виплачених сум, та здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виданої Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області № 451 від 25.07.2024, з урахуванням фактично виплачених .
У зв`язку із вказаним відповідач з квітня 2025 року здійснив перерахунок пенсії позивача, застосувавши 70% грошового забезпечення станом на 01.01.2023 – 33   485,90 гривень, загальний розмір якої становив 31  428,16 гривень, в тому числі індексація за 2024 та 2025 роки (1   500,00 гривень та 1 500,00 гривень), а фактична виплата пенсії проводилась із обмеженням її максимальним розміром в сумі 23  610,00 гривень.
Представник позивача звернулася 09.04.2025 до ГУ ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2023, на яку, листом від 15.04.2025 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 300/6921/24, проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії становив 31  428,16 гривень, однак виплата проводиться в максимальному розмірі 23  610,00 гривень. Відповідно до статті 7 Закону № 4059-ІХ з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність встановлено в розмірі 2  361,00 гривень. Тому, відповідно до вимог чинного законодавства пенсія виплачується в максимальному розмірі 23  610,00 гривень.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо перерахунку з 01.02.2023, із застосування обмеження при виплаті пенсії (десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність), позивач звернувся з цим позовом до суду.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.
Вказаним Законом  держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Порядок проведення індексацій пенсій у 2025 році врегульований Постановою № 209.
Пунктом 2 цієї постанови передбачено, що з 1 березня 2025 року: розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2024 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до зазначеного Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підвищені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови.
Пунктом 3 Постанови № 209 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що відповідач обмежив виплату загального розміру нарахованої пенсії позивача максимальним розміром.
Апеляційний суд зауважує, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
В подальшому, на підставі Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме частину сьому статті 43 викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» та доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ зі змінами.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини сьомої статті  43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2000 у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади, а відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 року норм частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII така норма «відсутня» (виключена) у тексті Закону.
Відтак, починаючи з 2017 року, стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17 та від 31.03.2021 у справі № 815/3000/17.
Крім вказаного, суд враховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).
Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
За таких обставин, суд приходить висновку, що підстави для обмеження пенсії позивачу максимальним розміром не відповідають нормативному регулюванні спірних правовідносин.
Щодо покликань апелянта на пропущений позивачем строк на звернення з даним адміністративним позовом, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з частинами другою та третьою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Апеляційний суд зазначає, що шестимісячний строк звернення до суду не підлягає застосуванню до спорів, які виникли через недоплачену суму пенсії. Таку позицію підтвердив Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 справа № 815/460/18, відповідно до якої, згідно з частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку про те, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, Верховного Суду, зокрема, від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, 30.10.2018 у справі № 493/1867/17, 22.01.2019 у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), 29.11.2019 у справі № 642/7479/16-а, 30.01.2020 у справі № 554/5119/16-а, 23.07.2020 у справі № 761/28365/16-а.
Щодо посилань відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а суд зазначає, що обставини, викладені в цій постанові, стосуються інших правовідносин, а тому є нерелевантними до обставин даної адміністративної справи.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року  у справі № 300/2953/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк