ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1448/24  Номер провадження 22-ц/814/2720/25	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М.І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Панченко О.О., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі цивільну справу за  апеляційними скаргами фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Сенкевич Володимира Івановича на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2025 року та на додаткове рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2  до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання відсутнім права оренди,-
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2024 року представник позивача адвокат Сенкевич В.І. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просив визнати відсутнім право оренди у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстроване 25.07.2022 о 15:59:38 год в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 47450283, на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області Плахотник Інни Іванівни (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 64324169 від 28.07.2022 о 14:01:15) за договором оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н від 21.02.2022, укладеним між ОСОБА_1 (Орендар) та ОСОБА_2 (Орендодавець) про оренду земельної ділянки площею 5,8601 га, з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, яка розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Представник позивача мотивував свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,8601 га, з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, яка розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Вказав, що з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2022 виявилося, що на вказану земельну ділянку 25.07.2022 за № 47450283 було зареєстроване інше речове право, а саме: право оренди земельної ділянки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 64324169 від 28.07.2022 о 14:01:15. 
Зазначив, що підставою державної реєстрації є договір оренди земельної ділянки серія та номер б/н, виданий 21.02.2022, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дата укладання договору 21.02.2022, строк- 10 років, дата закінчення дії 21.02.2032.
Вказав, що  ОСОБА_2 не підписував договір та неодноразово усно звертався до відповідача з метою повернення земельної ділянки, однак ОСОБА_1 не реагував на вказані звернення. Також представник позивача вказав, що під час розгляду цивільної справи № 542/518/23 було з`ясовано що ОСОБА_1  складав та друкував договір, а доказів існування оригінального примірника договору не існує. Зазначив, що на даний час відповідач використовує земельну ділянку.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2025 року позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця про визнання відсутнім права оренди було задоволено.
Визнано відсутнім право оренди у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , зареєстроване 25.07.2022 о 15:59:38 год в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право - 47450283, на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області Плахотник Інни Іванівни (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 64324169 від 28.07.2022 о 14:01:15) за договором оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н від 21.02.2022, укладеним між ОСОБА_1 (Орендар) та ОСОБА_2 (Орендодавець) про оренду земельної ділянки площею 5,8601 га, з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280.
Стягнуто із  ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп).
Крім того Додатковим рішенням від 27 травня 2025 року заяву представника позивача адвоката Сенкевича Володимира Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнуто із   ОСОБА_1 , на користь   ОСОБА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп).
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що вказане судове рішення є незаконним, ухваленим без належного дослідження усіх обставин справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому і таким, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що будь-якого договору оренди у 2013 році між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 взагалі не укладалось. Зокрема вказує, що ОСОБА_2 бажав передати земельну ділянку, зокрема, розписка, заповіт і суд не надав цьому будь-якої оцінки.
Акцентує увагу, що у матеріалах справи немає будь-яких доказів відсутності волевиявлення ОСОБА_2 щодо укладення Договору оренди землі від 21.02.2022 року.
Крім того представником ОСОБА_2 – адвокатом Сенкевич В.І., було подано апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати додаткове рішення від 27.05.2025 року в частині зменшення судових витрат на суму 20 000 грн на правову допомогу та стягнути витрати пов`язані з правовою допомогою у розмірі 20 000 грн.
В доводах апеляційної скарги зазначає, підставами для зменшення витрат на правову допомогу припустився суттєвої помилки. Крім того зазначає, що суд не спростував витрати на правову допомогу наведені в актові прийому передачі до договору № б/н від 29.11.2022 про надання допомоги від 28.03.2025 року в розмірі 26 000 грн.
Відзиви на адресу Полтавського апеляційного суду не надходили.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи був присутній представник позивача, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 135310 від 11.08.2005 ОСОБА_3 належала земельна ділянка, загальною площею 5,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,86 га, яка розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 19).
ОСОБА_2 набув право приватної власності на вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1-692, виданого 27.04.2011, видавник: Новосанжарська ДНК.
Згідно з розпискою від 28.01.2013 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60000,00 грн в обмін на земельну ділянку, яка розташована на території Великокобелячківської сільської ради, Державний акт серія ПЛ № 135310 (а.с. 63).
Згідно із заповітом, посвідченим секретарем Супротивнобалківської сільської ради 28.01.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 1, ОСОБА_2 , діючи добровільно, перебуваючи при розумі і ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 , земельну ділянку в розмірі земельної частки паю, площею 5,86 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 135310 від 11.08.2005 (а.с. 62).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2022 № 307842442, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, загальною площею 5,86 га зареєстроване за ОСОБА_2 , підстава реєстрації свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 27.04.2011 серія та номер І-692.
25 липня 2022 року на земельну ділянку з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, загальною площею 5,8601 га зареєстровано право оренди за ОСОБА_1 строком на 10 років до 21.02.2032, орендодавець ОСОБА_2 , підстава державної реєстрації договір оренди земельної ділянки, серія та номер б/н (а.с. 14-15).
Згідно з договором оренди земельної ділянки від 21 лютого 2022 року орендодавець ( ОСОБА_2 ) надає, а орендар (ФОП ОСОБА_1 ) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, загальною площею 5,8601 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років, орендна плата у розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування нею.
Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 207670,82 грн (п.2.4.). Цей договір набирає чинності з моменту його укладення, право оренди за цим договором виникає з моменту державної реєстрації (п.14.1).
Умовами вказаного договору, зокрема, визначено, що орендар вносить орендну плату один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня поточного року (п. 4.6 договору).
Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки б/н від 21.02.2022 орендодавець ОСОБА_2 передав зазначену земельну ділянку, а орендар ФОП ОСОБА_1 її прийняв в оренду (а.с. 61).
Відповідно до опису вкладення у лист від 21.12.2023 ФОП ОСОБА_1 відправив на ім`я ОСОБА_2 лист «Про повідомлення способу здійснення виплати орендної плати згідно з договором оренди землі від 21.12.2022» (а.с. 165).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в свою чергу, відповідач не довів у встановленому законом порядку законності підстав користування належною позивачу земельною ділянкою. Крім того договір оренди відповідачем не виконувався в частині сплати орендної плати. При цьому відповідач не довів належними та допустимими доказами ухилення, або інші умисні дії позивача, спрямовані на неприйняття ним виконання договору відповідачем у цій частині.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1статті 202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відноситься до двосторонніх правочинів.
Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 2ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України(далі -ЗК України),Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі- це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місцерозташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення експерта № СЕ-*19/117-24/2096-ПЧ від 08.02.2024, експерт Баранова Н.О. вказала, що підпис у розділі «Орендодавець» від імені ОСОБА_2 на останній сторінці договору оренди земельної ділянки від 21.02.2022, укладеного між ОСОБА_1 (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) на земельну ділянку, з кадастровим номером 5323480400:00:004:0280, загальною площею 5,8601 га непридатний для ідентифікації особи, яка його виконала. Вказано, що в підписі не відобразились ознаки, характерні для письмово-рухової навички виконавця, необхідні для його ідентифікації, у зв`язку з цим проведення експертизи неможливе. 
Крім того судом було встановлено, що орендна плата за договором оренди землі від 21.02.2022 відповідачем не сплачувалася взагалі. Відповідач зазначав, що умовами договору визначено обов`язок орендодавця повідомити орендарю рахунок для сплати орендної плати. Однак, позивач не надав реквізити такого рахунку. А тому відповідач вважав, що не несе відповідальності за несплату орендної плати.
В свою чергу, матеріали справи не містять іншого примірника вказаного договору з підписом орендодавця, придатним для ідентифікації особи, яка його виконала.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи, не було доведено належність підпису у графі «орендодавець» у договорі оренди землі від 22.01.2022 позивачу ОСОБА_2 . Це свідчить про те, що позивач не виявляв своєї волі на укладення правочину та не мав наміру набувати передбачені ним цивільні права й обов`язки.
Крім того, встановлені у справі обставини свідчать, що поведінка відповідача суперечить принципу добросовісності, оскільки він не виконував обов`язку зі сплати орендної плати позивачу. Крім того, позиція відповідача щодо можливості часткового зарахування коштів, наданих позивачу ще у 2013 році, як орендних платежів за договором оренди від 21.02.2022, за відсутності таких умов у самому договорі, підтверджує, що його дії при укладенні правочину не були спрямовані на досягнення реальних правових наслідків, зокрема в частині належного виконання обов`язку щодо сплати орендної плати. В даному випадку було порушено вимоги законодавства щодо волевиявлення учасника правочину – позивача, оскільки він як сторона не висловлював своєї волі на укладення договору та набуття передбачених ним цивільних прав і обов`язків. Водночас відповідач не довів у встановленому законом порядку наявність законних підстав користування земельною ділянкою, що належить позивачу, а також не підтвердив належними та допустимими доказами факти ухилення чи умисних дій позивача, спрямованих на відмову від прийняття виконання з боку відповідача у частині сплати орендних платежів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що права та обов`язки за цим правочином сторонами не були набуті, а відповідні правовідносини – не виникли.
Щодо доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Сенкевич Володимира Івановича, а саме на рахунок стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем при розгляді справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не в повній мірі визначився з пропорційністю предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача адвокатом Сенкевич В.І. надано: - договір б/н від 29 листопада 2022 року про надання правової допомоги (а.с. 188-189), акт прийому передачі до договору про надання правової допомоги з додатками.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, на думку колегії суддів, розмір витрат на правничу допомогу, який би відповідав складності справи та фактичним затратам часу представником позивача, складає 15 000 грн, а тому додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2025 року - залишити без змін.
Апеляційну представника ОСОБА_2 - адвоката Сенкевич Володимира Івановича – задовольнити частково
Додаткове рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 травня 2025 року – змінити, збільшивши суму витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача до 15 000 грн.
В іншій частині додаткове рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 вересня 2025 року

Головуючий суддя : ______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко ___________________ О.О. Панченко