ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року                                                                                      Справа № 918/322/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                   Гудак А.В.
судді                                             Олексюк Г.Є.
судді                                             Мельник О.В.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників сторін:
прокурор: Гіліс І.В.
позивача: не з"явився   
відповідача: Ващишин О.П. адвокат   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного     апеляційного господарського суду апеляційні скарги першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 (суддя Качур А.М., м.Рівне, повний текст складено 31.07.2025) та заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 (суддя Бережнюк В.В., м.Рівне, повний текст складено 19.08.2025)
за позовом: керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С"
про: усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування рішень державного реєстратора та визнання права власності          

Керівник Рівненської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С", у якому просить суд усунути перешкоди власнику - Рівненській міській територіальній громаді в особі Рівненської міської ради  у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га, шляхом:
- скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне;
- скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га;
- визнати за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради (код ЄДРПОУ 34847334, вул. Соборна,12-а, м. Рівне, 33028) право власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Рівненської міської ради, задоволено частково. Визнано за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради право власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. В решті позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне;  скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" на користь Рівненської обласної прокуратури 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судового збору.  Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4 844,80 грн покладено на позивача.
Не погоджуючись ухваленим рішенням в частин відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 Перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд  рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі № 918/322/25 в частині відмови у задоволенні позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції, залишити без змін.
Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частин відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01 жовтня 2025 року.
Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 по справі №918/322/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" про ухвалення рішення про судові витрати у справі №918/322/25 задовольнити частково. Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" -                 13 333  грн 33 коп витрат на професійну правничу допомогу та 8 000 грн 00 коп витрат на оплату за проведення експертизи. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.  У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення рішення про судові витрати, в іншій частині рішення суду першої інстанції, залишити без змін.
Ухвалою суду 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури    на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25. Об`єднано апеляційні скарги Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частин відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 та Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури    на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд справи призначено на 01 жовтня 2025 року.
23 вересня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі № 918/322/25, в якому просить суд  постановити ухвалу, якою закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури (особа, яка не брала участі у справі) на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі №918/322/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України та здійснити розподіл судових витрат, та стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд С» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції. 
23 вересня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд постановити ухвалу, якою закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури (особа, яка не брала участі у справі) на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2025 року у справі № 918/322/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.
29 вересня 2025 року Рівненською міською радою подано пояснення, в яких  просить рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі № 918/322/25 в частині відмови у задоволенні позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі. В решті частини рішення суду першої інстанції, залишити без змін. Щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі № 918/322/25 в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення рішення про судові витрати, в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Позивач просив суд здійснити розгляд справи в апеляційній інстанції без участі представника Рівненської міської ради.
01 жовтня 2025 року від першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури надійшли пояснення по справі на відзиви на апеляційні скарги, в яких зазначив, що з урахуванням вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про  прокуратуру», п.8.4 наказу Генерального прокурора України від 21.08.2020 №389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Козловим В.В. та заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Міськевичем С.М. у справі №918/322/25 підписано та подано апеляційній скарги як прокурорами, яким надано такі повноваження.
Прокурор в судовому засіданні 01.10.2025 підтримала доводи апеляційних скарг на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25, та надала відповідні пояснення. Заперечила щодо задоволення клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження з розгляду апеляційних скарг.
Представник відповідача в судовому засіданні 01.10.2025 підтримав зазначені у відзивах на апеляційні скарги клопотання про закриття апеляційного провадження з розгляду апеляційних скарг, поданих першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 та заступником керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 та просив закрити апеляційне провадження . 
Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг на основне та додаткове рішення, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25  суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, встановивши обставини у справі дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про скасування державної реєстрації прав та скасування рішень державного реєстратора, оскільки такі вимоги не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведуть до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку належним способом захисту в даному випадку є вимога про визнання за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради права власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. Щодо заперечень, викладених у  відзиві відповідача на позовну заяву, що ТОВ "Голд С" не здійснювало будівництво спірної підпірної стінки, а тому, ТОВ "Голд С" не є належним відповідачем за відповідною позовною вимогою, суд першої інстанції відзначив, що позов про визнання права власності пред`явлено до особи, за якою станом на час розгляду справи зареєстроване таке речове право, а отже ТОВ "Голд С" є належним відповідачем. Реєстрація за відповідачем права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці міської ради порушує права власника земельної ділянки. Вказані заперечення суд першої інстанції вважає такими, що не можуть бути підставою для відмови у позові. 

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 та заперечення інших учасників справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що внесення відомостей про підпірну стінку, як складову офісної будівлі є незаконним. Наявність у реєстрі такої інформації обмежує право Рівненської міської ради на розпорядження своїм майном, оскільки будь-які дії ТзОВ «Голд С» щодо будівлі впливатимуть і на спірну стінку. Усунення порушень можливе лише шляхом скасування рішення реєстратора Чернацької О.В. №59975688 від 23.08.2021 та відповідної реєстрації речових прав на підпірну стінку. 
Поряд з цим, прокурор зазначає, що 17.02.2022 державним реєстратором Чернацькою О.В. було прийнято рішення №63513522 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта з реєстраційним номером 2109898456101, додавши кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. При цьому у ТОВ «Голд С» відсутні будь-які правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку, а відповідні права у Реєстрі не зареєстровані. Незаконність цих дій підтверджена камеральною перевіркою Мін`юсту (акт від 16.04.2024 №2007.19.1.1.24), за результатами якої встановлено порушення законодавства реєстратором та прийнято наказ про тимчасове блокування її доступу до Реєстру. Незважаючи на це, суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та докази. Крім того, рішення Господарського суду Рівненської області від 20.07.2025 про визнання права власності Рівненської міської ради на об`єкт самочинного будівництва не може бути підставою для внесення змін до відомостей про розташування офісної будівлі з автостоянкою (реєстраційний №2109898456101) у Реєстрі. Збереження недостовірної інформації щодо її розташування на ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 створює умови для незаконного отримання ТОВ «Голд С» цієї землі у власність чи користування на позаконкурентних підставах, що суперечить ст. 134, ст. 135 ЗК України. Усунення порушень можливе лише шляхом скасування рішення державного реєстратора №63513522 від 17.02.2022 та відповідних змін у Державному реєстрі речових прав.
Прокурор зазначає, що наявність у реєстрі недостовірних відомостей про розташування об`єкта та підпірну стінку як його складову унеможливлює юридичну визначеність щодо майна і створює ризики неправомірного набуття земельної ділянки комунальної власності. Суд першої інстанції же безпідставно ототожнив позовні вимоги про скасування реєстраційних рішень із вимогами про визнання права власності на самочинно збудоване майно, що призвело до помилкових висновків. Отже, прокурор вважає, що для повного і належного захисту інтересів громади прокурор обґрунтовано заявив вимоги про скасування рішень державного реєстратора №59975688 та №63513522, що дозволить усунути порушення та відновити стан речових прав, який існував до незаконних реєстраційних дій.
Рівненська міська рада в письмових пояснення підтримала апеляційну скаргу прокуратури в повному обсязі та просила її задовольнити. В обгрунтування своєї позиції зазначила, що речові  права  заявника  на  земельну  ділянку  з  кадастровим номером  5610100000:01:035:0092  у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровані. За наявності підстав передбачених ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про відмову  в  державній  реєстрації  прав.  Відтак,  державним  реєстратором  Чернацькою О.В. порушено вимоги ст.ст. 3, 10, 12, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено реєстраційні дії на  підставі  документів,  які  не  давали  змоги  встановити  набуття,  зміну  або припинення прав на нерухоме майно та їх обтяження. Наявність  у  Державному  реєстрі  речових  прав  на  нерухоме  майно  недостовірної інформації  щодо  розташування  офісної  будівлі  з  відкритою  автостоянкою  на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092, створює передумови для реалізації ТзОВ «Голд С», як власника нерухомості що на ній розташована, права на отримання вказаної  земельної  ділянки  у  власність  чи  користування  на  позаконкурентних засадах,  що  суперечить  ст.ст.  134,  135 ЗК  України.  Усунення  вказаних  порушень можливе  лише  шляхом  скасування  рішення  державного  реєстратора  Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. № 63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення  державної  реєстрації  змін  (виправлення  технічної  помилки)  до  запису  про об`єкт нерухомого майна, «офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів» з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в, м.Рівне, а саме  внесених  змін  щодо  місця  розташування  об`єкту  на  земельній  ділянці  з  кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 зазначив, що належні на праві власності ТОВ «ГОЛД С» земельні ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:035:0034 та кадастровим номером 5610100000:01:035:0044 розташовані поряд, їх фізично розділяє земельна ділянка площею 0,2071 га розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська. 100-В, кадастровим номером 5610100000:01:035:0092, цільове призначення: для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу. Також вказана земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 із східної сторони від точок В до Г межує із земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 0,4 га розташованою за адресою: Рівненська обл., м.Рівне, вул. Київська, 1.00Б, кадастровим номером 5610100000:01:035:0013, цільове призначення: для завершення будівництва та обслуговування автозаправної станції в комплексі із автостоянкою. Земельна ділянка перебуває в користуванні на праві оренди у ТОВ «Скай Проект» (код ЄДРПОУ 40695209). Відповідач зазначає, що саме на цій ділянці розташована підпірна стінка, що стала предметом спору.
За висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.05.2025, спірна підпірна стінка існувала ще до моменту придбання ТОВ «Голд С» належних йому земельних ділянок. Експерт встановив, що демонтаж цієї споруди призведе до зсувів ґрунту та подальшого руйнування поверхні земельної ділянки, що підтверджує неможливість знесення стінки без шкоди. ТОВ «ГОЛД С» наголошує, що не є забудовником цієї підпірної стінки, а тому не може нести відповідальність за її існування.
Крім того, відповідач вказує, що власник земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 це територіальна громада міста Рівне в особі Рівненської міської ради – виявила намір визнати право власності на спірну підпірну стінку за собою, що підтверджується офіційним листом Рівненської міської ради від 05.06.2025. Саме на підставі цього суд першої інстанції визнав за міською радою право власності на самочинно збудований об`єкт.
Відповідач також звертає увагу суду апеляційної інстанції на процесуальні порушення з боку прокуратури. Зокрема, він зазначає, що апеляційна скарга підписана Першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури, однак до неї не додано жодних документів, які підтверджують його посадове становище та повноваження на подання апеляції. Відсутність витягу з ЄДР, службового посвідчення чи наказу про призначення на посаду є на думку відповідача, підставою для повернення апеляційної скарги. Це узгоджується з положеннями Конституції України, Законом України «Про прокуратуру» та Господарським процесуальним кодексом України.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
14 вересня 2017 року ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (покупець/відповідач) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність і зобов`язуються оплатити на нижченаведених умовах земельну ділянку, що розташована в м. Рівне, вул. Київська, 100, площею 0.5093 га, з кадастровим номером 5610100000:01:035:0034 (а.с.132-133 т.1).
27 грудня 2018 року Релігійна громада церкви повного Євангелія "Осанна" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд С" (покупець/відповідач) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність земельну ділянку площею 0,0648 гектара у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, земельна ділянка 100в (сто"в"). Кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:035:0044. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування автостоянки. Склад угідь: 0,0648 га - землі, які використовуються в комерційних цілях (а.с.26-27 т.1).
27 грудня 2018 року за ТОВ "Голд С" зареєстроване право приватної власності на земельну ділянка, яка розташована за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, земельна ділянка 100в (сто"в"). Кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:035:0044, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.28 т.1).
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ТОВ "Голд С" зареєстровано на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна -  "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" (реєстраційний номер - 2109898456101) за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 100в, загальною площею 472,2 кв.м. Складові частини об`єкта: офісна будівля (А-2), відкрита автостоянка для автомобілів (І) та підпірна стінка (№1). Даний об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами 5610100000:01:035:0044 площею 0,0648 га та 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га            (а.с.16 т.1).
Вказану реєстрацію об`єкта нерухомого майна було проведено 24.06.2020 року, а підставою слугували: висновок про технічний стан об`єкта №144/19 від 23.06.2020 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки №932 від 27.12.2018 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №174812947 від 23.07.2019 року.
Земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га є власністю територіальної громади Рівненської міської територіальної громади в особі Рівненської міської ради, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 26.01.2022 року (а.с.105-109 т.1).
17 серпня 2021 року ФОП Дорощуком Б.А. виготовлено технічний паспорт об`єкту  -громадського будинку ТОВ «Голд С» за адресою: Рівненська область , м.Рівне (станом  на 01.01.2021, вулиця Київська, б.100в) з якого вбачається, що до нього входить об`єкт - підпірна стінка №1 площею 51,1 м.кв (а.с.34-36 на звороті).
18 серпня 2021 року ТОВ "Голд С" звернулось до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв`язку з чим  державним реєстратором Шпанівської сільської ради прийняте рішення №59975688 від 23.08.2021 року про проведення державної реєстрації права власності на офісну будівлю з відкритою автостоянкою для автомобілів, що розташований у м. Рівне, вул. Київська, 100в, кадастровий номер земельної ділянки  5610100000:01:035:0044 за ТОВ "Голд С", а також додано ще  одну  складову  частину  об`єкту  нерухомого  майна  з  реєстраційним номером 2109898456101 - підпірну стінку (№1)                  (а.с.37-38 т.1).
17 лютого 2022 року за результатами розгляду заяви ТОВ "Голд С" №51070854 від 07.02.2022 року про внесення змін до Державного реєстру прав (виправлення технічної помилки), опис змін - "при реєстрації права власності на ОНМ державним реєстратором не вказано ще однієї земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092", державним реєстратором Чернацькою О.В. прийнято рішення №63513522 від 17.02.2022 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі якого до розділу Державного реєстру №2109898456101 було внесено зміни, а саме додано ще один кадастровий номер земельної ділянки -5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га            (а.с.50-51 т.1).
Управлінням обліку та контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації за результатами проведення камеральної перевірки (акт №2007.19.1.1.24 від 16.04.2024) було встановлено порушенням державним реєстратором Чернацької О.В. вимог закону під час проведення реєстраційних дій. Зокрема, у вказаному акті встановлено, що надані державному реєстратору документи містили інформацію про його розташування лише на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0044, водночас відомості про розташування об`єкта на земельній ділянці  з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 відсутні. Державним реєстратором проведено реєстраційну дію (виправлення помилки) та внесено кадастровий номер земельної ділянки  5610100000:01:035:0092 на об`єкт право власності заявника на який зареєстровано 24.06.2020 року, водночас відповідно до відомостей з ДЗК земельна ділянка кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 зареєстрована в ДЗК тільки 26.01.2022 року. Надані документи не давали змоги встановити набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У зв`язку з вказаним, Міністерством юстиції України прийнято наказ від 16.04.2024 року щодо тимчасового блокування державному реєстратору Чернацької О.В. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.58-60 на звороті).
Прокурор зазначає, що  як  вбачається  з  відомостей  Державного  реєстру  речових  прав  на  нерухоме майно,  державним  реєстратором  було  неправомірно  додано  не  тільки  кадастровий номер  земельної  ділянки 5610100000:01:035:0092,  а  й  інформацію  про  складові  частини  об`єкту  нерухомого майна, а саме про підпірну стінку (№1). Більше того, правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт до Державного реєстру речових прав додано не було. Зі схеми розташування будівель та споруд, наявної в технічному паспорті від  15.02.2022,  а  також  витягу  з  Єдиної  державної  електронної  системи  у  сфері будівництва  №ТІ01:04110-6623-5007-9788  вбачається,  що  спірна  підпірна  стінка розташована  окремо  та  на  значній  відстані  від  офісної  будівлі  з  відкритою автостоянкою, відтак вона не може бути складовою частиною офісної будівлі (а.с. 51-52 т.1).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/118-23/5687-БТ від 14.03.2024 року, який складений Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром у рамках кримінальному провадженні зареєстрованому за номером 42022181110000073 на підставі постанови дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Огородніка В.С. від 22.05.20223, на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 розташований об`єкт нерухомого майна – підпірна стінка. Об`єкт (підпірна стінка) є нерухомим майном як окремий об`єкт. Об`єкт (підпірна стінка), яка розташована на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 не є складовою частиною об`єкта нерухомого майна із реєстраційним номером 2109898456101 (офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів). Натомість у описовій частині висновку експерт зазначив, що досліджувана підпірна стінка є складовою частиною земельної ділянки з кадстровим номером 5610100000:01:035:0092, яка пов`язана з нею спільним призначенням та є її приналежністю. Окрім цього експертом визначено відповідність цього об`єкта (підпірної стінки) вимогам державних будівельних норм (а.с. 61-70 т.1, а.с.130-149 т.2).
Згідно  інформації  Управління  державного  архітектурно-будівельного контролю  Рівненської  міської  ради,  документи  щодо  набуття  права  на  виконання підготовчих  та  будівельних  робіт,  а  також  щодо  прийняття  в  експлуатацію закінченого  будівництвом  об`єкта  за  адресою  по  вул.  Київській,  100в  у  м.  Рівне  на земельних  ділянках  з  кадастровими  номерами  5610100000:01:035:0092  та 5610100000:01:035:0044, Управлінням не видавалися та не реєструвалися (а.с.71 т.1).
Поряд з цим, у  зв`язку  із  знаходженням  на  земельній  ділянці  комунальної  власності  об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого на праві приватної власності за ТОВ «Голд С», останньому  18.11.2021  рішенням  Рівненської  міської  ради  за  №1691  надано дозвіл  на  розроблення  проєкту  землеустрою  щодо  відведення  земельної  ділянки площею  2  071  м.кв.  у  власність  шляхом  викупу  для  розміщення  та  експлуатації об`єктів  дорожнього  сервісу.  Відтак  на  підставі  розробленого  проєкту  землеустрою 26.01.2022  і  було  зареєстровано  земельну  ділянку  комунальної  власності  з  к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га         (а.с. 74-75 т.1).
Рівненською міською радою рішення про продаж даної земельної ділянки ТОВ «Голд С» не було прийнято, оскільки не отримало необхідної кількості голосів та  вважається  відхиленим  (лист  Рівненської  міської  ради  №05-01-52/25-451/25  від 17.01.2025) (а.с.73 т.1). Згідно пояснювальної записки до даного проєкту рішення, на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 розміщено об`єкт нерухомого майна – складова частина  офісної  будівлі  з  відкритою  автостоянкою  для  автомобілів,  а  саме  підпірна стінка 51,1 погонний метр      (а.с.76 т.1).

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Щодо клопотання відповідача про постановлення ухвали про закриття апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури (особа, яка не брала участі у справі) на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі №918/322/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що апеляційну скаргу  на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі №918/322/25 підписано першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Віталієм Козловим проте жодних доказів на підтвердження повноважень останнього на підписання апеляційної скарги та відомостей про те, що він є першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури (наказу чи розпорядження про призначення на посаду, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних             осіб-підприємців та громадських формувань, копії службового посвідчення тощо) не додано, тобто не підтверджено наявність повноважень.
Надаючи оцінку вищевказаним твердження відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п.1 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.
Проте, згідно ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом.
Відповідно до частини третьої   статті 53 ГПК України   у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Приписами статті 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбачену цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Згідно із пунктом 9 частини першої   статті 15 Закону України «Про прокуратуру»   прокурором органу прокуратури є зокрема перший заступник керівника обласної прокуратури.
Статус прокурора визначено у   статті 15 Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.
Згідно з частиною третьою   статті 24 Закону України «Про прокуратуру»   право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та   заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Приписи ч.4 ст.53 ГПК України та ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначають повноваження прокурора щодо представництва інтересів держави в суді.
Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.
Відтак, у справі №918/322/25 прокурор діє виключно від імені держави, а не від імені органу прокуратури як юридичної особи.
Статтею 9 Закону України «Про прокуратуру»  встановлено, що Генеральний прокурор організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій, затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.
Згідно п. 8.4 наказу Генерального прокурора № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» (далі - Наказ), апеляційні скарги на судові рішення у справах, розглянутих за участі прокурора, якими вирішено спір по суті позовних вимог, подавати керівникам, першим заступникам, заступникам керівників обласних прокуратур за місцем розташування суду, що розглядав справу, у тому числі у справах за позовами окружних прокуратур та за позовами інших осіб, у які прокурором здійснено вступ.
З відповіді №1835795 від 30.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отриманої на запит суду апеляційної інстанції вбачається, що Козлов Віталій Вікторович призначений на посаду першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури – 02.07.2025 (а.с.128-130 т.3). 
Апеляційна скарга першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 подана до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 18.08.2025, тобто Козлов Віталій Вікторович перебуваючи на посаді першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в межах своїх повноважень передбачених ч.3   ст. 53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», п. 8.4 наказу Генерального прокурора № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» підписав та подав вказану апеляційну скаргу.
Поряд з цим, 01.10.2025 від першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Козлова В.В. подані пояснення по справі на поданий відповідачем відзиви на апеляційні скарги, в якому останній зокрема зазначає, що  згідно наказу керівника Рівненської обласної прокуратури від 28.09.2020 № 1027к, Козлов В.В. призначений на посаду першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, відомості щодо керівника Рівненської обласної прокуратури та його заступників є загальнодоступними і розміщені на сайті https://pro.gov.ua/kerivnyctvo. До вказаних пояснень, зокрема додана копія наказу керівника Рівненської обласної прокуратури від 28.09.2020 № 1027к призначення Козлова Віталія Вікторовича на посаду першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури з              29 вересня 2020 року в порядку переведення з Луганської обласної прокуратури.
Твердження представника відповідача, що докази на підтвердження повноважень на право підпису та подання апеляційної скарги додані прокурором до поданих пояснень з пропуском процесуальних строків та без клопотання про поновлення строків на подання доказів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки строк для подання першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Козловим В.В. пояснень та доданих до них доказів його повноважень на подання та підпис апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 законом не встановлений.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилось, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
Проте, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі №918/322/25  у справі №918/322/25 на підставі пункту 2 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2025 року у справі №918/322/25 подано та підписано першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Віталієм Козловим, який має право в силу закону, зокрема ч.3   ст. 53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», п. 8.4 наказу Генерального прокурора № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» її підписувати та має процесуальну дієздатність на вчинення відповідних дій.  

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Рівненської міської ради, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі   ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»   визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Аналіз приписів   ст. 53 ГПК України, у взаємозв`язку зі змістом ч. 3   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»   дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому   ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
В даній справі, прокурор зазначає, що самочинне  будівництво  підпірної  стінки  без відповідних погоджувальних та дозвільних документів на земельній ділянці комунальної  форми  власності,  не  відведеної  для  цієї  мети,  порушує  права власника земельної ділянки - Рівненської міської територіальної громади в особі  Рівненської  міської  ради  щодо  користування,  володіння, розпорядження  земельною  ділянкою  з  кадастровим номером  5610100000:01:035:0092
На запит Рівненської окружної прокуратури №50-56-2179вих-25 від 13.02.2025 Рівненська міська рада листом №05-01-587/25-1580/25 від 21.02.2025 повідомила, що у Рівненською міською радою не вживались заходи реагування на порушення, які вказані прокурором у зверненні, водночас міська рада не заперечувала щодо вжиття Рівненською окружною прокуратурою заходів спрямованих на захист її інтересів щодо усунення перешкод у користуванні майном (а.с.78 на звороті-81 на звороті т.1).
Отже, Рівненська міська рада обізнана про необхідність захисту інтересів держави та мала відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжило, що відповідно до вимог   ст. 23 Закону України   «Про прокуратуру»   є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі зазначеного суб`єкта владних повноважень.
03 квітня 2025 року Рівненська окружна прокуратура відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила позивача про встановлення прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді та намір звернутись із позовом до суду (а.с.82 т.1).
З огляду на зазначене та враховуючи дотримання прокурором визначеної законодавством процедури представництва інтересів держави в суді, судова колегія вважає, що наданими прокурором доказами підтверджено наявність підстав для представництва в суді інтересів держави у спірних правовідносинах в особі Рівненської міської рада.

Щодо суті спору судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з   апеляційної скарги перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури оскаржує рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25  в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне;  скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га.
Отже, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 з   урахуванням вимог   статті 269 Господарського процесуального кодексу України   переглядається в апеляційному порядку лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови у задоволенні позову.
Так, з оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про скасування державної реєстрації прав та скасування рішень державного реєстратора, оскільки такі вимоги не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведуть до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна, оскільки належним способом захисту в даному випадку є вимога про визнання за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради права власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
За змістом статей   15   і   16 Цивільного кодексу України   кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. 
Перелік способів захисту, визначений у частині другій   статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).
У   статті 4 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, від 21.09.2022 у справі №908/976/19). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021, у справі №200/606/18, від 02.11.2021 у справі №925/1351/19, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).
З встановлених обставин справи в сукупності з наявними в матеріалах справи належних та допустимих доказів, судом першої інстанції встановлено, що спірний об`єкт - підпірна стінка (№1), розташована за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. є самочинним будівництвом, оскільки її зведено на земельній ділянці права на яке не мала особа, яка здійснила будівництво, а матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка з к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га була відведена для цієї мети, або особі було надані відповідні документи, які надають право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.
Земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га є власністю територіальної громади Рівненської міської територіальної громади в особі Рівненської міської ради, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 26.01.2022 року.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідач у власному   відзиві на апеляційну скаргу не оспорює   встановлення судом першої інстанції вищевикладених обставин.
Відповідно до частини першої   статті 317 Цивільного кодексу України   власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У частині першій та другій   статті 319 Цивільного кодексу України   встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із частиною першою   статті 321 Цивільного кодексу України   право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За приписами частини четвертої   статті 373 Цивільного кодексу України   власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
У частині першій   статті 375 Цивільного кодексу України   встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Приписи   статті 376 Цивільного кодексу України   визначають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано   статтею 376 Цивільного кодексу України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.
Стаття 376 Цивільного кодексу України   розміщена у главі 27 "Право власності на землю (земельну ділянку)", тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18).
З огляду на викладене самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22).
Розміщення будь-якою особою споруди на земельній ділянці комунальної форми власності за відсутності документів, які підтверджують право користування такою земельною ділянкою, не можна визнати законним (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №918/633/16).
Колегія суддів відзначає, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим   статтею 376 Цивільного кодексу України   порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.
Частинами третьою - п`ятою   статті 376 Цивільного кодексу України, відповідно, встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах   статті 120 Земельного кодексу України,   статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, від 03.04.2019 у справі №921/158/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, від 20.07.2022 у справі №923/196/20).
Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, від 20.07.2022 у справі №923/196/20).
Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, від 20.07.2022 у справі №923/196/20).
Визнання права власності в порядку частини третьої або   п`ятої статті Цивільного кодексу України   призводить до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна - або особі, яка здійснила самочинне будівництво, надається земельна ділянка у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно як обов`язкова умова для визнання права власності на таке майно (частина третя   статті 376 Цивільного кодексу України); або право власності на самочинно збудоване нерухоме майно визнається за особою - власником земельної ділянки (частина п`ята   статті 376 Цивільного кодексу України).
Отже, застосування приписів частини третьої або п`ятої   статті 376 Цивільного кодексу України   призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, що здійснила самочинне будівництво, і, зокрема, захищає права власника земельної ділянки.
При цьому формулювання приписів   статті 376 Цивільного кодексу України   виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої   статті 376 Цивільного кодексу України   не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (постанови від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, від 20.07.2022 у справі №923/196/20).
Тобто відповідно до приписів частин третьої та п`ятої   статті 376 Цивільного кодексу України   як особа, що здійснила самочинне будівництво, так і власник земельної ділянки, на якій здійснили самочинне будівництво, можуть набути самочинно збудоване майно у власність. Однак для цього їм необхідно дотримуватись чіткого алгоритму дій, передбаченого в зазначеній статті.
Колегія суддів відзначає, що якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного   статтею 376 Цивільного кодексу України   (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка його побудувала, або за власником земельної ділянки), є такою, що не відповідає вимогам цієї статті. Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені   статтею 376 Цивільного кодексу України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається.
За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного   статтею 376 Цивільного кодексу України   порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Відповідний правовий висновок викладений у   постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22.
За висновком Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22, у випадку, коли позивач (власник земельної ділянки)/прокурор заявляє вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або про визнання права власності на самочинно побудоване майно, відсутні підстави для додаткового звернення з вимогою про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності. Саме вказаний підхід щодо розгляду подібних спорів наведений у   постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22.
Таким чином, спростовуються доводи прокурора, що заявлена позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м.Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул.Київська, 100в у м. Рівне, в даному випадку є належним способом захисту.
Колегія суддів відзначає, що у результаті задоволення судом першої інстанції зазначеної вище позовної вимоги про визнання за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради (код ЄДРПОУ 34847334, вул. Соборна,12-а, м. Рівне, 33028) права власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул.Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею          0,2071 га,  остання набуде право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. Судове рішення про визнання права власності є підставою для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості за Рівненською міською радою з огляду на положення пункту 9 частини першої   статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"   (державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості). 
Наявність незаконної реєстрації права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного   статтею 376 Цивільного кодексу України,   тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в даному випадку - підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га за ТОВ «Голд С» не спростовує визнання оскаржуваний рішенням суду першої інстанції права власності на вказаний нерухомий об`єкт за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради.
Поряд з цим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої   статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"   державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (див., зокрема, пункт 123   постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №914/2350/18   (914/608/20)).
Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечуються учасниками справи власником земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га є Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради.
Доказів розташування на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 офісної будівлі з відкритою автостоянкою ТОВ «Голд С», що створює передумови для реалізації останнім права відповідачем на отримання вказаної земельної ділянки у власність чи користування на позаконкурентних засадах не надано та матеріали справи не містять.
Таким чином, спростовуються доводи прокурора, що в даному випадку наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно недостовірної інформації щодо розташування офісної будівлі з відкритою автостоянкою на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092, створює передумови для реалізації ТзОВ «Голд С», як власника нерухомості, що на ній розташована, права на отримання вказаної земельної ділянки у власність чи користування на позаконкурентних засадах.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне; скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га оскільки такі вимоги не вирішить юридичну долю спірного самочинно побудованого майна та не призведуть до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. 
 
Щодо апеляційної скарги заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25

5. Зміст додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25
Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" про ухвалення рішення про судові витрати у справі №918/322/25 перевіривши подані відповідачем докази, враховуючи співмірність заявленої відповідачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), оскільки позовні вимоги задоволені частково, дійшов висновку про обґрунтованість вимог відповідача та про стягнення з позивача  13 333,33 грн. витрат на правничу допомогу адвокатів.  
Поряд з цим, суд першої інстанції врахувавши те, що наданий відповідачем висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025, який складений на замовлення відповідача, був використаний судом при вирішенні спору та прийнятий до уваги під час ухвалення судового рішення, зазначив, що вимоги ТОВ "Голд С" про стягнення витрат на проведення експертизи заявлені правомірно. Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі № 918/322/25 позовні вимоги задоволено частково, суд першої інстанції дійшов висновку покласти витрати відповідача, пов`язані з проведенням експертизи, на орган прокуратури частково у сумі 8 000,00 грн. Відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 6666,67 грн та витрат відповідача, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі          4000,00 грн.

6. Узагальнені доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 та заперечення інших учасників справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що  заявником жодним чином не обґрунтовано розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 тис. грн, у тому числі, не зазначено, чи включає вказана сума витрати, понесені на виконання одного з укладених договорів, чи обох, а також, за які саме надані послуги підлягають стягненню кошти. Судом першої інстанції не враховано, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі ним відмовлено. Доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву не слугували підставою для відмови в задоволенні позову в частині скасування рішень державного реєстратора. У свою чергу підготовка клопотання про долучення доказу у справу не потребує значних зусиль та обсягу знань. Окрім того, Грабовським В.А. прийнято участь лише у 1 судовому засіданні на стадії підготовчого провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке відбувалось нетривалий час. З огляду на викладене, враховуючи, що надані адвокатським бюро «Віталія Грабовського» послуги не передбачали виконання складних процесуальних дій, значної підготовки чи тривалої участі у судових засіданнях, тому розмір гонорару, визначений за їх надання, не відповідає критерію розумності, в силу вимог ст. ЗО Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Щодо відзиву на заяву про зміну предмета прокурор зазначає наступне. Так, Рівненською окружною прокуратурою подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позовну вимогу про знесення самочинно збудованого нерухомого майна змінено на вимогу про визнання права власності на нього за органом місцевого самоврядування. Як вже зазначалось, Господарським судом Рівненської області задоволено позов в частині визнання права власності на самочинно побудований об`єкт. З огляду на викладене, кошти за підготовку вказаного відзиву не підлягають відшкодуванню. Поза увагою Господарського суду Рівненської області залишено ту обставину, що клопотання про визнання доказів недопустимими не визнано ним обґрунтованим. Більше того, одне з поданих товариством клопотань взагалі не стосувалося питання допустимості доказів, а лише відображало бачення відповідача щодо належного оформлення позову. Тому, кошти за підготовку вказаних документів також не підлягають стягненню. Окрім того, судом не враховано, що послуги, надані адвокатським бюро «Олександра Ващишина», зокрема подання клопотання про відкладення підготовчого засідання, заяви про ухвалення додаткового рішення, за своїм змістом не вимагають значної підготовки або тривалого часу. Поряд з цим, подані адвокатським бюро «Олександра Ващишина» відзив на заяву про зміну предмета спору та додаткові пояснення є по суті штучним поділом одного документа, який можна було оформити та подати як єдиний процесуальний документ.
У додатковому рішенні від 19.08.2025 судом першої інстанції зазначено, що судом використано вказаний висновок при вирішенні спору та прийнято до уваги під час ухвалення судового рішення. У той же час, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі № 918/322/25 не містить такої мотивації.
Поряд з цим прокурор зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновки що мають місце неправомірні дії відповідача і належним способом захисту є визнання права власності органу місцевого самоврядування на самочинне будівництво. З огляду на викладене, існують достатні та обґрунтовані підстави для відмови у задоволенні клопотання ТОВ «Голд С» про стягнення понесених ним судових витрат, оскільки спір у справі виник саме внаслідок неправомірних дій товариства.
Відповідач, заперечуючи доводи апеляційної скарги у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про підтвердженість належними та допустимими доказами понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі             13 333,33 грн та витрат на оплату експертизи у розмірі 8 000 грн. Суд першої інстанції правильно застосував положення статті 126 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши співмірність витрат із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для сторони та іншими визначеними законом критеріями.
ТОВ «Голд С» наголошує, що отримання правничої допомоги здійснювалося на підставі належно укладених договорів із двома адвокатськими бюро: спочатку з Адвокатським бюро «Віталія Грабовського» (договір від 30.01.2023 та предметне завдання від 23.04.2025), а після мобілізації адвоката Грабовського — з Адвокатським бюро «Олександра Ващишина» (договір №02-06 від 19.06.2025). Обидва адвокати здійснювали представництво інтересів відповідача у справі №918/322/25, про що до матеріалів суду були подані відповідні ордери.
За умовами першого договору винагорода адвокатського бюро становила 20 000 грн, які ТОВ «Голд С» сплатило у два етапи, що підтверджується платіжними інструкціями та актом здачі-приймання послуг. Винагорода другого адвокатського бюро становила 5 000 грн, які також були сплачені у повному обсязі, що підтверджено відповідними платіжними документами та актом виконаних робіт.
Відповідач підкреслює, що обидва договори є оплатними, укладені відповідно до статей       26 і 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому розмір гонорару визначається лише за згодою сторін і не підлягає втручанню з боку суду. Суд першої інстанції, керуючись позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) та практикою Касаційного господарського суду (постанови від 19.01.2022 у справі №910/1344/19, від 22.02.2022 у справі №916/893/21, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 19.11.2021 у справі №910/4317/21), обґрунтовано визнав, що за наявності фіксованого розміру гонорару не потрібно деталізувати витрачений адвокатом час або вартість кожної окремої послуги.
Крім того, відповідач зазначає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив заяву ТОВ «Голд С» частково і стягнув витрати на експертизу. Як зазначено у відзиві, 22.04.2025 між ТОВ «Голд С» та ПП «Експерт-Рівне» укладено договір про проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, вартість якої становила 12 000 грн, сплачених на підставі рахунку та платіжної інструкції. Суд першої інстанції використав висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025 як доказ при ухваленні рішення, тому поклав частину цих витрат (8 000 грн) на прокуратуру. Відповідно до статей 101 і 127 ГПК України та Закону України «Про судову експертизу», висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду, так і за договором сторони, і витрати за таку експертизу підлягають відшкодуванню, якщо експертний висновок був врахований судом. Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22, де наголошено, що відшкодування витрат за експертизу можливе навіть у випадку її проведення до відкриття провадження, якщо вона пов`язана з розглядом справи.
Окремо ТОВ «Голд С» звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 прокуратури подано особою, повноваження якої належним чином не підтверджені. Апеляційну скаргу підписано Сергієм Міськевичем від імені заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, проте до неї не додано жодних документів, що посвідчують його посадове становище та право підпису, зокрема наказу про призначення, копії службового посвідчення чи витягу з ЄДРПОУ. Таким чином, відповідно до статей 258, 260, 264 ГПК України, скарга подана особою, яка не підтвердила своїх повноважень, що є безумовною підставою для закриття апеляційного провадження.

7. Правові норми, застосовані апеляційним судом та правова позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25.
Щодо клопотання відповідача про постановлення ухвали про закриття апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури (особа, яка не брала участі у справі) на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2025 року у справі № 918/322/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що апеляційну скаргу  на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2025 року у справі № 918/322/25 підписано заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Сергієм Міськевичем проте жодних доказів на підтвердження повноважень останнього на підписання апеляційної скарги та відомостей про те, що він є заступником керівника Рівненської обласної прокуратури (наказу чи розпорядження про призначення на посаду, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії службового посвідчення тощо) не додано, тобто не підтверджено наявність повноважень.
Надаючи оцінку вищевказаним твердження відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п.1 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.
Проте, згідно ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом.
Відповідно до частини третьої   статті 53 ГПК України   у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Приписами статті 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбачену цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Згідно із пунктом 9 частини першої   статті 15 Закону України «Про прокуратуру»   прокурором органу прокуратури є зокрема перший заступник керівника обласної прокуратури.
Статус прокурора визначено у   статті 15 Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.
Згідно з частиною третьою   статті 24 Закону України «Про прокуратуру»   право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та   заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Приписи ч.4 ст.53 ГПК України та ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначають повноваження прокурора щодо представництва інтересів держави в суді.
Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.
Відтак, у справі №918/322/25 прокурор діє виключно від імені держави, а не від імені органу прокуратури як юридичної особи.
Статтею 9 Закону України «Про прокуратуру»  встановлено, що Генеральний прокурор організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій, затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.
Згідно п. 8.4 наказу Генерального прокурора № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» (далі - Наказ), апеляційні скарги на судові рішення у справах, розглянутих за участі прокурора, якими вирішено спір по суті позовних вимог, подавати керівникам, першим заступникам, заступникам керівників обласних прокуратур за місцем розташування суду, що розглядав справу, у тому числі у справах за позовами окружних прокуратур та за позовами інших осіб, у які прокурором здійснено вступ.
З відповіді №1835795 від 30.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отриманої на запит суду апеляційної інстанції вбачається, що Міськевич Сергій Андрійович призначений на посаду заступника керівника Рівненської обласної прокуратури – 02.07.2025 (а.с.128-130 т.3). 
Апеляційна скарга заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19 серпня 2025 року у справі №918/322/25 подана до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 04.09.2025, тобто Міськевич Сергій Андрійович, перебуваючи на посаді заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в межах своїх повноважень, передбачених ч.3   ст. 53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», п. 8.4 наказу Генерального прокурора № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» підписав та подав вказану апеляційну скаргу.
Поряд з цим, 01.10.2025 від першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Козлова В.В. подані пояснення по справі на подані відповідачем відзиви на апеляційні скарги, в якому останній зокрема зазначає, що  Міськевич С.А. призначений на посаду заступника керівника Рівненської обласної прокуратури наказом Генерального прокурора від 08.09.2023 № 264к, відомості щодо керівника Рівненської обласної прокуратури та його заступників є загальнодоступними і розміщені на сайті https://pro.gov.ua/kerivnyctvo. Згідно наказу керівника Рівненської обласної прокуратури від 01.07.2025 № 40 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Рівненської обласної прокуратури», який був чинним на момент подання апеляційних скарг у цій справі, установлено взаємозамінність між першим заступником керівника обласної прокуратури Козловим В.В. та заступником керівника - Міськевичем С.А. Відповідно до наказу керівника Рівненської обласної прокуратури № 422в від 01.09.2025 перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури Козлов В.В. 04.09.2025 перебував у службовому відрядженні. У зв`язку з цим, в цей день апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 підписано заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Міськевичем С.А. До вказаних пояснень, зокрема додані копії наказу Генерального прокурора України від 08.09.2023 №264к про призначення Міськевича Сергія Андрійовича на посаду заступника керівника Рівненської обласної прокуратури з 12 вересня 2023 року; наказу керівника Рівненської обласної прокуратури №422в від 01.09.2025 про направлення у службове відрядження першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури Козлова Віталія Вікторовича до Офісу Генерального прокурора, м. Київ. Термін - 1 (один день) з 04.09.2025 по 04.09.2025.; наказу керівника Рівненської обласної прокуратури №40 від 01.07.2025 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Рівненської обласної прокуратури».
Твердження представника відповідача, що докази на підтвердження повноважень на право підпису та подання апеляційної скарги додані прокурором до поданих пояснень з пропуском процесуальних строків та без клопотання про поновлення строків на подання доказів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки строк для подання першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Козловим В.В. пояснень та доданих до них доказів повноважень на подання та підпис апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 законом не встановлений.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилось, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
Проте, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 на підставі пункту 2 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 подано та підписано заступником керівника Рівненської обласної прокуратури Міськевичем С.А., який має право в силу закону, зокрема ч.3   ст. 53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», п.8.4 наказу Генерального прокурора №389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» її підписувати та має процесуальну дієздатність на вчинення відповідних дій.  

Щодо додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Рівненської міської ради, задоволено частково. Визнано за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради право власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. В решті позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне;  скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" на користь Рівненської обласної прокуратури 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судового збору.  Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4 844,80 грн покладено на позивача.
04 серпня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" Селецького Руслана Вікторовича про ухвалення рішення про судові витрати, згідно якого просив стягнути з Рівненської окружної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" 20 000 грн 00 коп відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 12 000 грн 00 коп відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. 
15 серпня 2025 року від заступника керівника Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Голд С" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.   
Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 по справі №918/322/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" про ухвалення рішення про судові витрати у справі №918/322/25 задовольнити частково. Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" -                 13 333  грн 33 коп витрат на професійну правничу допомогу та 8 000 грн 00 коп витрат на оплату за проведення експертизи. Відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 6666,67 грн та витрат відповідача, пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 4000,00 грн.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої   статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Відповідно до ч. 8   ст. 129 ГПК України   розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно   ст. 221 ГПК України   якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 20000,00 грн. Докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду позовної заяви та просив здійснити розподіл судових витрат.
Отже, враховуючи вищевказані приписи процесуального законодавства                                   04 серпня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" Селецького Руслана Вікторовича про ухвалення рішення про судові витрати, згідно якого просить суд стягнути з Рівненської окружної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, також стягнути з Рівненської окружної прокуратури  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" 12 000 грн 00 коп відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. 
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правової допомоги, у тому числі і представництва інтересів у суді, Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд С" звернулося до Адвокатського бюро "Віталія Грабовського", про що було укладено відповідний договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 30.01.2023.
У даній справі інтереси позивача представляв адвокат Грабовський Віталій Анатолійович.
Подано копію ордеру на надання правової допомоги від 24.04.2025 на ім`я адвоката Грабовського Віталія Анатолійовича.
30.01.2023 між Адвокатським бюро "Віталія Грабовського" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" як Клієнтом укладено договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги), пунктом 1.1 якого передбачено, що за цим Договором Бюро зобов`язується надавати адвокатські послуги (правничу допомогу) Клієнту в обсязі і на умовах, визначених договором та предметним завданням, кожне з яких є невід`ємною частиною даного Договору з моменту його підписання Сторонами. 
Згідно п. 1.1 предметного завдання №23-04-2025 від 23.04.2025 р., яке є невід`ємною частиною вищезазначеного договору, бюро зобов`язується надати Клієнту адвокатські послуги (правничу допомогу) з представництва інтересів Клієнта під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/322/25 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності, зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора. 
До послуг, що надаються за цим договором та предметним завданням, входить: аналіз документів наданих клієнтом: судової практики та розробку правової позиції по справі; підготовку та подання необхідних процесуальних документів та заяв по суті справи: заяв, відзиву, письмових пояснень, клопотань тощо; підготовка та подання необхідних адвокатських запитів; у разі необхідності надання усних консультацій та вчинення інших дій необхідних для виконання умов цього договору; участь в судових засіданнях під час розгляду справи Господарським судом Рівненської області. 
Відповідно до ордеру від 24 квітня 2025 року серії ВК № 1169536, адвокат              Грабовський В.А. представляв інтереси ТОВ "Голд С" у Господарському суді Рівненської області та котрий приймав участь у судових засіданнях.
05.06.2025 представника відповідача ТОВ "Голд С" адвоката Грабовського В.А. мобілізовано до Збройних Сил України.  
19.06.2025 року між Адвокатським бюро "Олександра Ващишина" та ТОВ "Голд С" як Клієнтом укладено договір про надання правничої № 02-06 (договір). 
Пунктом 1.1 договору передбачено, що за цим договором бюро зобов`язується надати правничу допомогу клієнту представництва інтересів клієнта під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи №918/322/25 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ТОВ "ГОЛД С" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності, зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора. 
До послуг, що надаються за цим договором, входить: ознайомлення з документами, що стосуються предмета цього договору, та їх юридичний аналіз; підготовка та подання необхідних адвокатських запитів, процесуальних документів та заяв по суті справи: заяв, відзиву, письмових пояснень, клопотань тощо; у разі необхідності надання усних консультацій та вчинення інших дій необхідних для виконання умов цього договору; участь в судових засіданнях під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи, зазначеної у п. 1.1 цього договору (пункт 1.2).
Для виконання цього договору клієнт надає адвокатському бюро права (повноваження), якими він володіє згідно чинного законодавства, зокрема, процесуальним законодавством, в межах якого здійснюється судочинство, без будь-яких обмежень на вчинення окремих процесуальних дій (пункт 1.3). 
Відповідно до ордеру від 23 червня 2025 року серії ВК № 1177254 адвокат Ващишин О.П. представляв інтереси ТОВ "Голд С" у Господарському суді Рівненської області та який приймав участь у судових засіданнях. 
Умовами укладеного між Адвокатським бюро "Віталія Грабовського" та ТОВ "Голд С" договору і предметного завдання передбачено, що правочин є оплатним. Клієнт сплачує бюро винагороду та гонорар адвоката протягом п`яти робочих днів з дня виставлення рахунку бюро (пункти 4.1 – 4.3 договору). 
Винагорода бюро згідно з цим договором встановлюється у 20 000,00 грн (пункти 1.3-1.4 предметного завдання).
Згідно рахунку №02-05/2025 від 02.05.2025 та 01.08.2025 ТОВ "Голд С" двома платежами перерахувало на банківський рахунок Адвокатського бюро "Віталія Грабовського" 20 000,00 грн за наданні адвокатські послуги, що підтверджується платіжними інструкціями № 595 від                 02 травня 2025 р. та № 1055 від 01.08.2025.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Адвокатським бюро "Віталія Грабовського" надано Акт здачі-приймання наданих послуг від 03.06.2025 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 30.01.2023. Згідно вказаного акту адвокатом Грабовським В.А. надано відповідачу наступні послуги: підготовка та подача до Господарського суд Рівненської області відзиву ТОВ «Голд С» на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі №918/322/25; підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області клопотання про долучення доказу у справі №918/322/25; участь у судовому засіданні Господарського суду Рівненської області у справі №918/322/25. 
Умовами укладеного між Адвокатським бюро "Олександра Ващишина" та ТОВ "Голд С" договору передбачено, що правочин є оплатним. Клієнт здійснює оплату на користь Бюро у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Бюро та зобов`язується сплатити на користь останнього гонорар, який є фіксованим та становить            5 000,00 (п`ять тисяч) гривень (пункти 2.1 - 2.3).
Сторонами погоджено, що гонорар сплачується Клієнтом на користь Бюро протягом 10 (десяти) календарних днів з дня ухвалення Господарським судом Рівненської області судового рішення у справі, що зазначена в п. 1.1 цього договору (пункт 2.4).
Згідно договору № 02-06 про надання правничої допомоги між Адвокатським бюро "Олександра Ващишина" та ТОВ "Голд С" від 19.06.2025 ТОВ "Голд С" перерахувало на банківський рахунок Адвокатського бюро "Олександра Ващишина" 5000,00 грн за наданні адвокатські послуги, що підтверджується платіжною інструкцією № 1054 від 01.08.2025.  
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Адвокатським бюро "Олександра Ващишина" надано Акт  №ОУ-0008 здачі-приймання наданих послуг від 06.08.2025 до договору № 02-06 про надання правничої допомоги від 19.06.2025 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" та Адвокатським бюро "Олександра Ващишина". Згідно вказаного акту, адвокатом Ващишиним О.П. надано відповідачу наступні послуги: підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області клопотання ТОВ «Голд С» про відкладення підготовчого засідання у справі №918/322/25; підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області заперечення ТОВ «Голд С» проти додаткових пояснень заступника керівника Рівненської окружної прокуратири у справі №918/322/25; підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області відзиву ТОВ «Голд С» на заяву про зміну предмета позову у справі №918/322/25; підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області додаткового пояснення ТОВ «Голд С» з урахуванням заяви про зміну предмета позову у справі №918/322/25; підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області двох клопотань ТОВ «Голд С» про визнання доказу недопустимим у справі №918/322/25; участь у судових засіданнях Господарського суду Рівненської області по справі №918/322/25 (24.06.2025, 01.07.2025, 15.07.2025, 29.07.2025); підготовка та подача до Господарського суду Рівненської області заяви ТОВ «Голд С» про ухвалення додаткового рішення у справі №918/322/25.
Вищевказаний договір та акт підписано адвокатом та клієнтом без зауважень та заперечень.
Разом з тим, колегія суддів відзначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій   статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині п`ятій   статті 129 ГПК України   визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі викладеної у рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі   статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
15 серпня 2025 року заступником керівника Рівненської окружної прокуратури  сформовано та подано через «Електронний суд» клопотання про відмову  в  задоволенні  заяви  ТзОВ  «Голд  С»  про  ухвалення  додаткового  рішення про стягнення судових витрат.
В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначив, що частиною 9 ст. 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону  судові  витрати  повністю  або  частково  незалежно  від  результатів вирішення спору.
Разом з тим, прокурор зазначив, що заявником  жодним  чином  не  обґрунтовано  розмір  витрат  на  професійну правничу  допомогу  в  сумі  20  000  грн,  у тому числі, не зазначено, чи включає вказана сума витрати, понесені на виконання одного з укладених договорів, чи обох. При цьому, заявником не було долучено доказів здійснення оплати вартості наданих послуг адвокатським бюро «Олександра Ващишина» за договором від 19.06.2025, у зв`язку з чим заявлені витрати за цим договором в сумі 5 000 грн не можуть вважатися підтвердженими.
Прокурор зазначає, що послуги, надані адвокатським бюро «Олександра Ващишина», зокрема подання  клопотання  про  відкладення  підготовчого  засідання,  заяви  про  ухвалення додаткового рішення, заперечення проти додаткових пояснень та два клопотання про визнання  доказу  недопустимим,  за  своїм  змістом  не  вимагають  значної  підготовки або тривалого часу, а також не стосувалися предмета спору. Водночас, жодне з клопотань про визнання доказів недопустимими не було визнано судом  обґрунтованим, а одне з них взагалі не стосувалося питання допустимості доказів, а лише відображало бачення відповідача щодо належного оформлення позову
Також прокурор зазначає, що подані адвокатським бюро «Олександра Ващишина» відзив на заяву про зміну предмета спору та додаткові пояснення є по суті штучним поділом одного документа, який можна було оформити та подати як єдиний процесуальний документ.
Окрім  цього,  сума  витрат  на  професійну  правничу  допомогу  у  розмірі  20  000  грн, сплачена  за  договором  з  адвокатським  бюро  «Віталія  Грабовського»,  також  є необґрунтованою  та,  з  огляду  на  обсяг  виконаних  робіт,  не  відповідає  критерію розумності. Адвокат Віталій Грабовський брав участь лише в одному судовому засіданні по справі. Із  двох  поданих  ним  клопотань,  одне  —  про  зупинення  провадження  у  справі  було визнано судом необґрунтованим та залишено без задоволення, а друге стосувалося долучення  до  матеріалів  справи  висновку  експерта.  Серед  інших  наданих  послуг також зазначено підготовку та подання відзиву на позовну заяву. Відтак, вищевказані послуги, надані адвокатським бюро «Віталія Грабовського», не відповідають заявленій сумі у 20 000 грн, оскільки не передбачали виконання складних процесуальних дій, значної підготовки чи тривалої участі у судових засіданнях.
Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість тверджень Рівненської окружної прокуратури викладених у клопотанні про відмову у задоволенні заяви про стягнення з прокуратури на користь відповідача витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.  
Твердження прокурора, що заявником не було долучено доказів здійснення оплати вартості наданих послуг адвокатським бюро «Олександра Ващишина» за договором від 19.06.2025, у зв`язку з чим заявлені витрати за цим договором в сумі 5 000 грн не можуть вважатися підтвердженими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в підтвердження оплати вказаних судових витрат відповідачем долучено платіжну інструкцію №1054 від 01.08.2025 (а.с.227 т.2).
Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року по справі №910/9714/22 зазначено:
"6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.".
Колегія суддів відзначає, що  твердження прокурора про необхідність зазначення відповідачем, чи включає сума 20 000 грн витрати за одним чи обома договорами, є безпідставним. Достатнім доказом вказаних витрат є самі договори та документи, що підтверджують сплату чи обов`язок сплатити узгодженої сторонами суми витрат на правові послуги.
Посилання прокурора на частину 9 статті 129 ГПК України щодо можливості покладення всіх судових витрат у разі зловживання процесуальними правами на відповідача колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такий припис застосовується лише за наявності доведених фактів зловживання, які підтверджують недобросовісну поведінку сторони. Жодних доказів такого зловживання прокурором не надано. Подання заяв, клопотань, відзивів і пояснень, навіть якщо вони не призвели до задоволення вимог сторони, саме по собі не є зловживанням правом і є реалізацією гарантованого процесуального права на захист.
Крім того, безпідставним є твердження прокурора про те, що надані адвокатами відповідача послуги не вимагали значної підготовки. Судова практика послідовно виходить з того, що оцінка обсягу та складності правничої допомоги не може здійснюватися за формальними критеріями, зокрема кількістю документів чи участю у засіданнях. Також не може бути підставою для відмови у компенсації судових витрат посилання прокурора, що окремі процесуальні документи можна було об`єднати або що певні клопотання не були задоволені, оскільки результат розгляду процесуальних документів не впливає на право сторони на компенсацію витрат, оскільки така компенсація стосується самого факту надання правової допомоги, а не її ефективності на думку опонента.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.   
Поряд з цим, колегія суддів враховує, що надання адвокатом відповідача Ващишиним О.П послуги з підготовки та подачі до Господарського суду Рівненської області заяви ТОВ «Голд С» про ухвалення додаткового рішення у справі №918/322/25 є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей   123,   126 ГПК України.
Частиною 4 статті 129 ГПК України вказано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову.
Колегія суддів відзначає, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі №918/322/25 позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, задоволено частково. Визнано за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради право власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га. В решті позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №59975688 від 23.08.2021, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Голд С" (код ЄДРПОУ 38610592, вул. Київська 100в, м. Рівне, 33012) на підпірну стінку (№1) в складі об`єкта нерухомого майна "офісної будівлі з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне;  скасування рішення державного реєстратора Шпанівської сільської ради Чернацької О.В. за №63513522 від 17.02.2022, з одночасним скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведеної на підставі цього рішення державної реєстрації змін (виправлення технічної помилки) до запису про об`єкт нерухомого майна "офісна будівля з відкритою автостоянкою для автомобілів" з реєстраційним номером 2109898456101 за адресою: вул. Київська, 100в у м. Рівне, а саме внесених змін щодо місця розташування об`єкту на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" на користь Рівненської обласної прокуратури 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судового збору.  Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4 844,80 грн покладено на позивача.
Таким чином, позовні вимоги керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради задоволено на 33,33% (2422,40 х 100 / 7267,20). В свою чергу у задоволенні на 66,67 % позовних вимог відмовлено.  
Отже, 66,67% від заявлених відповідачем судових витрат становить 13   334,00 грн (20   000,00 х 66,67%).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованим, розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, який покладається на Рівненську обласну прокуратуру  становить 13   334,00 грн.
Однак, колегія суддів відзначає, що суд апеляційної інстанції не може вийти за межі доводів апеляційної скарги, погіршивши при цьому становище заявника (прокурора, який подав апеляційну скаргу), а саме збільшити стягнутий з Рівненської обласної прокуратури на користь відповідача розмір судових витрат на професійну правничу допомогу з      13   333,33 грн      до суми 13 334,00 грн. Зазначене узгоджується з принципом заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), який відомий ще із часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2023 у справі №179/363/21, 21.06.2023 у справі №757/42885/19-ц).

Щодо заявлених відповідачем до стягнення з Рівненської окружної прокуратури  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" 12   000,00 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, колегія суддів зазначає наступне.    
Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, передбачені у ст. 127 ГПК України. Так, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2025 між ТОВ "Голд С" та ПП фірмою "Експерт-Рівне" укладено договір №250422/1 про проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Експертизу призначено на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" у господарській справі № 918/322/25 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд С" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності, зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування рішень державного реєстратора №59975688 від 23.08.2021 та № 6313522 від 17.02.2022. 
У матеріалах справи наявний висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025, який складений судовим експертом Шекелем Ю.В. на замовлення відповідача.  
Вартість проведеної зазначеної експертизи становить 12 000,00 грн, яку сплачено відповідачем згідно рахунку № ЕР-0000011 від 23.04.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 540 від 24 квітня 2025 року.   
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Частина перша  статті 1 Закону України "Про судову експертизу"  визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша  статті 71 цього Закону).
Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.
Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дозволяє констатувати, що висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи та при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, "підриває" конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22). 
Беручи до уваги викладене та врахувавши те, що наданий відповідачем висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025, який складений на замовлення відповідача, був використаний судом при вирішенні спору та прийнятий до уваги під час ухвалення судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ТОВ "Голд С" про стягнення витрат на проведення експертизи заявлені правомірно.  
В свою чергу, прокурор в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції зазначив, що  як вбачається з висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.05.2025 № 250422/1_ЮШ на вирішення експертизи поставлено 2 питання, а саме:
- чи розташовувався станом на 12.09.2017 об`єкт нерухомого майна- підпірна стінка на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092, яка розташована між земельними ділянками з к.н. 5610100000:01:035:0034 та к.н. 5610100000:01:035:0044? 
- чи призведе знесення розміщеного на земельній ділянці з к.н. 5610100000:01:035:0092 об`єкта нерухомого майна - підпірна стінка (№1) за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 100В до погіршення стану (зсуву грунту, тощо) суміжної земельної ділянки з к.н. 5610100000:01:035:0013 за адресою: м. Рівне, вул. Київська 100Б?
Однак, прокурор вважає, що вирішення вищевказаних питань не спростувало доводів позовної заяви щодо наявності на спірній земельній ділянці самочинного будівництва та незаконної реєстрації на нього права власності за ТОВ «Голд С».
Так, колегія суддів погоджується, що висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.05.2025 № 250422/1_ЮШ не спростував доводів позовної заяви щодо наявності на спірній земельній ділянці самочинного будівництва та незаконної реєстрації на нього права власності за ТОВ «Голд С», водночас судом першої інстанції при ухваленні рішення від 29.07.2025 по справі №918/322/25 при встановлені обставин справи враховано, що в матеріалах справи наявний висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025, який складений судовим експертом Шекелем Ю.В. на замовлення відповідача, у якому експерт зазначив, що спірний об`єкт (підпірна стінка) існував раніше ніж станом на 12.09.2017 (тобто до набуття відповідачем у власність суміжних земельних ділянок). 
Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що поданий відповідачем висновок експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025 став підставою для подання прокурором 10.06.2025 до суду першої інстанції заяви про зміну предмету позову, в якій прокурор просив позовну вимогу про зобов`язання ТОВ «Голд С» знести об`єкт самочинного будівництва – підпірну стінку (№1) за адресою: вул. Київська, 100В, м.Рівне, змінити на позовну вимогу: визнання за Рівненською міською територіальною громадою в особі Рівненської міської ради (код ЄДРПОУ 34847334, вул. Соборна,12-а, м. Рівне, 33028) право власності на самочинно збудований об`єкт – підпірну стінку (№ 1), розташовану за адресою: вул. Київська, 100в, м. Рівне, на земельній ділянці з к.н.5610100000:01:035:0092 площею 0,2071 га (а.с.40-42 т.2).
Вказані обставини підтверджується листом заступника Рівненської окружної прокуратури №50-56-5058ВИХ-25 від 30.05.2025 до Рівненської міської ради (а.с.63 т.1), в якому  прокурор повідомив позивача: 
« 15.05.2025 до Рівненської окружної прокуратури через систему «Електронний суд» надійшло клопотання ТОВ «Голд С» з копією висновку експерта №250422/1_ЮШ від 12.05.2025 судової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи (далі — висновок експерта).
Так, згідно з висновком експерта, частина підпірної стінки, контури якої визначені технічним паспортом на офісну будівлю з відкритою стоянкою для автомобілів за адресою по вул. Київській, 100в в м. Рівне, що розміщена в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:035:0034 існувала раніше ніж станом на 12.09.2017.
Також експерт у висновку зазначив, що з урахуванням висоти підпірної стінки №1 - 3,3м, в результаті її демонтажу відбудеться зсув ґрунту не менш як три метри горизонтальної поверхні земельної ділянки, а надалі без «берегоукріплюючих» заходів руйнування поверхні земельної ділянки буде продовжуватися.
З огляду на вказаний висновок експерта, відповідач в поданому клопотанні наголошує на тому, що він не здійснював будівництво спірної підпірної стінки, оскільки остання існувала до часу купівлі ним земельних ділянок з к.н.5610100000:01:03 5:0034 та к.н.5610100000:01:03 5:0044 (договори купівлі- продажу від 14.09.2017 та 27.12.2018).
Вищевказане клопотання з висновком експерта надійшло також і Рівненській міській раді, яка є позивачем у справі №918/322/25.
Відтак виникла необхідність у з`ясуванні додаткової інформації.
… З метою забезпечення належного захисту інтересів держави, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прошу надати інформацію з приводу позиції Рівненської міської ради щодо позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва - підпірної стінки на земельній ділянці комунальної власності з к.н. 5610100000:01:035:0092. Зокрема, з урахуванням положень ст. 376 ЦК України та висновків вищевказаної експертизи, необхідно надати інформацію з приводу наявності/відсутності підстав для зміни предмета спору, а саме визнання права власності на самочинно побудований об`єкт за територіальною громадою міста…».
За результатами вказаного листа, Рівненською міською радою листом №05-01-2139/25-5916/25 від  05.06.2025 повідомлено заступника керівника Рівненської окружної прокуратури про можливе внесення змін до предмету позову по справі №918/322/25 (а.с.45 т.2).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що вимоги ТОВ "Голд С" про стягнення витрат на проведення експертизи заявлені правомірно.  
Разом з тим, судова колегія враховуючи, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 у справі № 918/322/25 позовні вимоги задоволено частково на 33,33%, судові витрати відповідача, пов`язані з проведенням експертизи, на орган прокуратури підлягають покладенню частково у сумі 8 000,40 грн (12   000,00 грн х 66,67%). 
Водночас, колегія суддів знову враховує те, що суд апеляційної інстанції не може вийти за межі доводів апеляційної скарги, погіршивши при цьому становище заявника (прокурора, який подав апеляційну скаргу), а саме збільшити стягнутий з Рівненської обласної прокуратури на користь відповідача розмір судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи з  8 000,00 грн задоволених судом першої інстанції      до суми 8 000,40 грн. Зазначене узгоджується з принципом заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), який відомий ще із часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2023 у справі №179/363/21, 21.06.2023 у справі №757/42885/19-ц).

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційних скаргах першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 та заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25  не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість оскаржуваних рішень суду першої інстанції.
Виходячи з положень   статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст   статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши у оскаржуваних рішеннях суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, дійшла висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування оскаржуваних рішень суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшла висновку, що доводами апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених   ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України   не встановлено, а відтак апеляційні скарги першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури  та заступника керівника Рівненської обласної прокуратури слід залишити без задоволення, а   рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25, без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно   ст.129 ГПК України.   

Керуючись статтями         129,         269,         270,         273,         275,         276,         281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.   Апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 29.07.2025 в частині відмови у задоволенні позову у справі №918/322/25 без змін.
2.  Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 у справі №918/322/25 без змін.
3.  Справу №918/322/25 повернути  Господарському суду Рівненської області.
4.   Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою  2  розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "07" жовтня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.