ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р.           Справа№ 910/13746/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арес-С"

про  стягнення судових витрат

у справі  № 910/13746/24  господарського суду міста Києва  (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом  Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до  Акціонерного товариства "Комінбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  Товариство з обмеженою відповідальністю "Арес-С"

про  стягнення 4 909 166,33 грн
                                                                                                    
                                        В С Т А Н О В И В :
                    
У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Комінбанк" про  стягнення 4 909 166, 33 грн, з яких: 4 254 381,12 грн основного боргу; 434 438,27 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.02.2023 по 07.11.2024; 220 346,94 грн три відсотки річних, нарахованих за періоди з 16.02.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 07.11.2024. У позові НЕК "Укренерго" також просило залучити до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Арес-С"  третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/13746/24 позов задоволено та стягнуто з АТ "Комінбанк" на користь НЕК "Укренерго" 4 254 381,12 грн основного боргу, 434 438,27 грн інфляційних втрат, 220 346,94 грн три відсотки річних та 58 910, 00 грн судового збору.

Постановою  Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комінбанк" задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі  №910/13746/24 скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"  на користь Акціонерного товариства "Комінбанк" 88 364 грн 98 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

26.08.2025 через систему "Електронний суд" на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арес-С"  надійшла заява, в якій заявник просить  прийняти у справі № 910/13746/24  господарського суду міста Києва  вирішити питання розподілу понесених  Третьою особою судових витрат у суді апеляційної інстанції  на правову допомогу  адвоката Дядюка Є.М. у розмірі 35 000,00 грн., постановивши додаткову постанову  про їх розподіл.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І.П., судді Владимиренко С.В., Демидова А.М.) прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арес-С" про стягнення судових витрат  у справі  № 910/13746/24  господарського суду міста Києва.  Розгляд    заяви здійснюється у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 в редакції  Закону України № 4508-IX від 18.06.2025).

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до  статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі  статтею 16 ГПК України  учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої  статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з  статтею 123 ГПК України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої  статті 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма  статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя  статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої  статті 126 ГПК України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста  статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої  статті 126 ГПК України  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій  статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього  Кодексу  визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої  статті 129 ГПК України  під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою  статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9  статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В заяві про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 35 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Із змісту поданої відповідачем заяви вбачається, що на підтвердження понесення витрат надано суду копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.03.2025 № 06/03, укладеного з Адвокатським бюро "Дядюк і партнери", додаток № 2 до договору від 17.03.2025, яким,  погоджено розмір гонорару, зокрема, за правову допомогу у Північному апеляційному господарському суді у справі № 910/13746 - підготовку відзиву на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні, - в  розмірі 35000 грн.

Апеляційний господарський суд в даному випадку зважає на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Дослідивши надані заявником докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з обсягом наданих послуг та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 4  ст. 129 ГПК України  судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч. 13  ст. 129 ГПК України).

З огляду на те, що заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Арес-С" брав участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та заперечував проти позову під час розгляду справи, його витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача.   

Керуючись ст.ст.  129,  244,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд                                   

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арес-С" про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний номер 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арес-С" (61036, місто Харків, вулиця Енергетична, будинок 6, ідентифікаційний код 33481323) 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн, 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна додаткова постанова складена 23.09.2025 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І. П., Демидової А. М. у відпустці з 15.09.2025 по 19.09.2025 та 22.09.2025 та судді Владимиренко С. В. з 12.09.2025 по 22.09.2025).

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко