Постанова
Іменем України
8 жовтня 2025 року
м. Київ
Справа № 940/205/20
Провадження № 61-7496св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
позивач - Державна іпотечна установа (далі - позивач), інтереси якого представляє адвокат Подольна Ольга Миколаївна (далі - адвокат позивача),
відповідачі - ОСОБА_1 (далі - поручителька), ОСОБА_2 (далі - позичальник), інтереси якого представляє адвокат Кисель Анна Сергіївна (далі - адвокат позичальника),
про стягнення заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою позичальника на постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1.           Позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручительки. Суд першої інстанції залишив позов без розгляду через повторну неявку на судові засідання представника позивача, який був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. 
2.           Позивач більш ніж через рік із дня складення вказаної ухвали оскаржив її в апеляційному порядку. Апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження. Надалі цей суд скасував зазначену ухвалу і скерував справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Мотивував тим, що залишення позову без розгляду є передчасним без попереднього вирішення клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 
3.           Позичальник із судовими рішеннями апеляційного суду не погодився. У касаційній скарзі стверджував, зокрема, що цей суд безпідставно поновив повідомленому про розгляд справи позивачеві строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження після спливу більш ніж одного року з дня постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду.
4.           Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи дотримав апеляційний суд умови відкриття апеляційного провадження після спливу річного строку з дня складення повного тексту ухвали про залишення позову без розгляду.Вирішив, що ні. Тому скасував постанову апеляційного суду та його ухвалу про відкриття апеляційного провадження і передав справу до цього суду для вирішення питання про таке відкриття.
(2) Провадження у судах попередніх інстанцій
5.           У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідачів солідарно 1 033 320,24 грн боргу за кредитним договором від 7 грудня 2006 року № 02-06-И/34. Мотивував тим, що позичальник не виконав договірне зобов`язання у визначені строки.
6.           3 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою позов залишив без розгляду. Мотивував так: позивач у судові засідання, призначені на 8 липня та 3 жовтня 2022 року, не з`явився; повідомлений належним чином шляхом надсилання повісток на електронну адресу, яку вказав у позовній заяві; про причини неявки не повідомив; заяви про розгляд справи за відсутності не подав.
7.           29 листопада 2023 року позивач, який не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав на неї апеляційну скаргу.
8.           16 січня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою поновив позивачеві строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження за вказаною скаргою. Мотивував тим, що оскаржена ухвала постановлена за відсутності учасників справи, дати складення її повного тексту немає, копію такого тексту позивач отримав 16 листопада 2023 року, що підтверджує його розписка, а подав апеляційну скаргу 29 листопада 2023 року, перешкод для відкриття апеляційного провадження немає.
9.           23 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою ухвалу суду першої інстанції скасував, а справу скерував до останнього для продовження розгляду. Мотивував так: без попереднього вирішення клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є передчасним і не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
(3) Провадження у суді касаційної інстанції
10.        22 травня 2024 року адвокат позичальника подала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. До касаційної скарги включила заперечення на ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження.
11.        27 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позичальника на підставі останнього абзацу частини другої статті 389 ЦПК України.
12.        19 травня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
13.        9 липня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою зупинив касаційне провадження у справі № 940/205/20 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 367/252/24 (провадження № 14-21цс25).
14.        8 жовтня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою поновив касаційне провадження у справі № 940/205/20 у зв`язку з ухваленням 10 вересня 2025 року Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі № 367/252/24. За змістом тієї постанови ухвалисуду першої інстанції, перелік яких є у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, після їхнього перегляду в апеляційному порядку є предметом касаційного оскарження незалежно від результату такого перегляду в апеляційному суді.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
15.        Позичальник мотивував касаційну скаргу так:
15.1.    Суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував припис статті 257 ЦПК України без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 (провадження № 11-126заі22).
15.2.    Якщо учасник справи надав суду електронну адресу (хоча міг цього не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб такий засіб комунікації суд використовував. Це покладає на учасника справи обов`язок отримувати відповідні повідомлення та відповідати на них. Суд, який комунікує з учасником справи засобами, які останній повідомив, діє правомірно та добросовісно. Тому слід застосовувати «презумпцію обізнаності»: особа, якій адресоване повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна дізнатися про повідомлення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22)).
15.3.    Апеляційний суд безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження у справі після спливу більш ніж одного року з дня постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду. Тим самим не врахував висновок щодо застосування приписів статті 354 ЦПК України, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 2-177/2007 (провадження № 61-13007св22).
Згідно з цим висновком апеляційний суд, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, має мотивувати висновок про наявність поважних причин для поновлення цього строку; сама по собі вказівка про існування таких причин не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження; безпідставне поновлення відповідного строку, зокрема у разі вказівки тільки на наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); це процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування оскарженого судового рішення апеляційного суду, його ухвали про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, а також для скерування справи до вказаного суду для вирішення питання про таке відкриття.
15.4.    Позивач зазначив електронну адресу як зручний для нього спосіб обміну інформацією із судом і виявив готовність отримувати кореспонденцію на цю електронну адресу. У матеріалах справи є довідки про доставку електронних листів, які підтверджують, що судові повістки суд відправив на електронну адресу позивача, яку той вказав у позовній заяві.
15.5.    Для отримання правничої допомоги позивач неодноразово залучав представників. Так, представництво його інтересів у суді першої інстанції здійснювали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Подольна О. М . Проте жоден представник на судові засідання 8 липня та 3 жовтня 2022 року не з`явився.
15.6.    Те, що представник позивача подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, означає, що позивач був повідомлений про дату та час судового розгляду (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2023 року у справі № 753/17628/19 (провадження № 61-4990св21)).
15.7.    Позивач не продемонстрував інтерес у якнайскорішому розгляді справи та не цікавився у розумні інтервали провадженням у ній. Повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від її причин (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21)).
15.8.    Звернення позивача до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції означає обізнаність щодо дати такого засідання. Крім того, вказане клопотання не відповідає вимогам частини другої статті 212 ЦПК України, бо позивач не долучив докази надсилання цього клопотання іншим учасникам справи.
16.        22 травня 2025 року адвокат Старовойтова Дарина Андріївна в інтересах позичальника подала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких, зокрема, просила врахувати висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3 квітня 2025 року у справі № 908/2948/23 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
(2) Позиції інших учасників справи
17.        13 червня 2024 року адвокат позивача подала через систему «Електронний суд» відзив на касаційну скаргу. Просила залишити оскаржену постанову без змін. Мотивувала так:
17.1.    Представник позивача надсилав кореспонденцію на електронну пошту суду inbox@sh.ki.court.gov.ua. Клопотання про відкладення судового засідання та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» надіслані до суду з накладанням електронного цифрового підпису завчасно.
17.2.    Чинне законодавство не забороняє учаснику справи звернутися до суду шляхом надсилання відповідних документів на офіційну електронну адресу суду з обов`язковим їх скріпленням електронним цифровим підписом (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2021 року у справі № 530/544/16 і від 3 травня 2022 року у справі № 205/5252/19).
17.3.    У працівників суду є обов`язок перевіряти електронну пошту на наявність повідомлень і передавати їх для реєстрації в Автоматизованій системі документообігу суду, якщо вони відповідають передбаченим вимогам та скріпленні електронним цифровим підписом учасника справи.
17.4.    Суд надіслав на електронну адресу позивача судову повістку, але отриману на електронну адресу суду кореспонденцію, скріплену електронним цифровим підписом, проігнорував.
17.5.    Згідно з інформацією з вебсайту Судової влади України та Єдиного реєстру судових рішень судові засідання у справі відбувалися 7 червня та 3 жовтня 2022 року. В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація стосовно ухвал про відкладення розгляду справи через неявку представника позивача.
17.6.    Позивач не був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, що згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення й ухвалення нового. Це питання досліджував апеляційний суд.
17.7.    Роботу позивача в обмеженому дистанційному режимізумовили непереборні загальновідомі обставини, а саме: розповсюдження «Covid-19»; під час воєнного стану колективу дозволили не перебувати за основним місцем роботи з 24 лютого 2022 року до закінчення простою (1 травня 2022 року), тому працівники не могли виконувати свої посадові обов'язки та проводити претензійно-позовну роботу; відключення електроенергії.
17.8.    Апеляційний суд ухвалив правильне судове рішення, бо встановив, що позивачеві не надіслали належним чином повідомлення про призначення розгляду справи в суді, а суд першої інстанції не розглянув заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку «EasyСon». 
17.9.    Позичальник умисно ухиляється від виконання кредитного договору, що означає недобросовісне користування процесуальними правами.
18.        25 вересня 2024 року адвокат позивача подала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких просила поновити позивачеві строк на подання відзиву на касаційну скаргу.
19.        2 червня 2025 року адвокат позивача подала через систему «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив на касаційну скаргу. Просила долучити ті заперечення до матеріалів справи та залишити постанову апеляційного суду без змін. Навела додаткову практику Верховного Суду на підтвердження обґрунтованості відзиву, зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19, від 28 вересня 2022 року у справі № 755/17444/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 7 липня 2022 року у справі № 120/4298/21-а.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
20.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 27 серпня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позичальника на підставі останнього абзацу частини другої статті 389 ЦПК України.
21.        Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим (частина перша статті 400 ЦПК України).
22.        З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.
23.        Позивач 25 вересня 2024 року попросив поновити йому строк на подання відзиву на касаційну скаргу, оскільки такий відзив він подав ще до відкриття касаційного провадження. У задоволенні цього клопотання слід відмовити.
23.1.    В ухвалі від 27 серпня 2024 року, відкриваючи касаційне провадження за касаційною скаргою позичальника, Верховний Суд встановив десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали для надання відзиву на цю скаргу. Проте позивач подав такий відзив ще 13 червня 2024 року.
23.2.    Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).
23.3.    Учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина перша статті 395 ЦПК України).
23.4.    Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
23.5.    Оскільки позивач подав відзив на касаційну скаргу позичальника до відкриття касаційного провадження, немає підстав вважати, що позивач пропустив строк на подання такого відзиву, який суд визначив в ухвалі від 27 серпня 2024 року.
24.        Додаткові пояснення позичальника від 22 травня 2025 року та заперечення позивача на відповідь на відзив на касаційну скаргу від 2 червня 2025 року слід залишити без розгляду.
24.1.    Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
24.2.    Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частина п`ята статті 174 ЦПК України).
24.3.    27 серпня 2024 року в ухвалі про відкриття касаційного провадження Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду надав учасникам справи десять днів з моменту отримання копії тієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Верховний Суд не визнав необхідним і не надав дозволів позичальникові та позивачеві подати додаткові пояснення після спливу строків на подання касаційної скарги та відзиву на неї відповідно. Тому зазначені їхні заяви з процесуальних питань слід залишити без розгляду.
(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків апеляційного суду
(2.1) Чи дотримав апеляційний суд умови відкриття апеляційного провадження після спливу річного строку з дня складення повного тексту ухвали про залишення позову без розгляду?
25.        Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором. Суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою залишив позов без розгляду, бо позивач повторно не з`явився на судові засідання, був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, але про поважність причин неявки не повідомив. 
26.        На ухвалу про залишення позову без розгляду позивач подав апеляційну скаргу більш ніж через рік з дня складення тієї ухвали. Апеляційний суд поновив строк на її апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження. Надалі, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та скеровуючи справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, вказав, що висновок суду першої інстанції був передчасним без попереднього вирішення клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
27.        Позичальник у касаційній скарзі стверджував, зокрема, що апеляційний суд безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача, повідомленого про розгляд справи, після спливу більш ніж одного року з дня постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду.
28.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважує, що існує обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Лише за дотримання передбачених законом умов пропущений річний строк на апеляційне оскарження можна поновити.
29.        За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
30.        Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці норми застосують. Цей принцип стосується не лише таких учасників, але й національних судів (див. mutatis mutandis рішення у справі «Diya 97 v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року, заява № 19164/04, § 47).
31.        «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, неабсолютне і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження слід застосовувати з правомірною метою та досягати пропорційності між застосованими засобами та поставленого метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Volovik v. Ukraine» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03, § 55).
32.        Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частини перша - третя статті 354 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення ухвал про залишення позову без розгляду та про відкриття апеляційного провадження).
33.        Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України, у редакції, чинній на момент постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження).
34.        Тобто парламент імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Тому у випадку такого оскарження слід з`ясовувати дотримання умов, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, а саме: а) чи подала апеляційну скаргу особа, не повідомлена про розгляд справи або не залучена до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущений строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 червня 2025 року у справі № 477/735/16-ц).
35.        Особою, неповідомленою про розгляд справи, не можна вважати ту, яка ініціювала такий розгляд, тобто позивача, який подав позовну заяву, на підставі якої суд відкрив провадження. Частина друга статті 358 ЦПК України не передбачає, що для її застосування слід враховувати дату внесення судом першої інстанції рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень. Відсутність у цьому рішенні вказівки на дату складання його повного тексту та несвоєчасне надіслання оскарженого судового рішення до вказаного реєстру за умови, що учасник справи (зокрема позивач), який подав апеляційну скаргу, знав про розгляд справи, не є перешкодою для отримання цією особою у розумний строк інформації про стан відомого їй судового провадження та не підтверджує наявність випадків, передбачених у частині другій статті 358 ЦПК України (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 4 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2025 року у справі № 359/303/19).
36.        За обставинами справи:
36.1.    У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом.
36.2.    3 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою залишив позов без розгляду.
36.3.    29 листопада 2023 року позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, в якій просив поновити йому строк на оскарження судового рішення. Мотивував, зокрема, тим, що представник позивача не був належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, а також, що мали місце обставини непереборної сили.
36.4.    16 січня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою поновив позивачеві строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та відкрив апеляційне провадження. Мотивував тим, що оскаржену ухвалу суд постановив за відсутності учасників справи, позивач її не отримав і подав апеляційну скаргу впродовж тридцяти днів з дня вручення йому копії такого судового рішення.
36.5.    23 квітня 2024 року апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу позивача задовольнив: скасував ухвалу від 3 жовтня 2022 року та скерував справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
37.        Позивач обґрунтував підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції неналежним повідомленням про розгляд справи, у якій суд ухвалив судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки позивача, та наявністю обставин непереборної сили. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає ці аргументи для поновлення такого строку помилковими, оскільки позивач як той, хто подав позовну заяву, не є особою, неповідомленою про розгляд ініційованої ним справи.
38.        Необґрунтованими є доводи позивача про наявність обставин непереборної сили для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду. Лише твердження про воєнний стан, відсутність електроенергії та розповсюдження «Covid-19» не можуть бути безумовною підставою для поновлення пропущеного більше ніж на один рік строку на апеляційне оскарження без підтвердження позивачем конкретних обставин, які унеможливили вчинення ним відповідної процесуальної дії у визначений законом строк (див. близький за змістом висновок у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2023 року у справі № 619/6227/21-ц, від 28 червня 2023 року у справі № 754/7880/22).
39.        З огляду на викладене апеляційний суд, визнавши поважними причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, відкривши апеляційне провадження та скасувавши ухвалу суд першої інстанції не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
40.        Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).
41.        Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
42.        З огляду на висновки цієї постанови щодо застосування норм процесуального права оскаржені судові рішення слід скасувати, а справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційногопровадження.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
у х в а л и в:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
2.           Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року скасувати, а справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	 	В. І. Крат	
Судді	 	Д. А. Гудима	
 	 	І. О. Дундар	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко