ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/2941/25                                  Головуючий у 1-й інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1098/25                                                 Доповідач: Воронцова Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року                                                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач):        Воронцової Л.П.,
суддів:                                Кутурланової О.В.,
                                       Склярської І.В.,
секретар:                                Андреєва В.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ",
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Хомик І.І., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ковальчук Микола Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ковальчук М.О., звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" (далі - ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ") про розірвання договору оренди земельної ділянка та стягнення орендної плати.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, земельної ділянки, кадастровий номер 6520685200:04:017:0018, загальною площею 8,8146 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області. 19 червня 2006 року між позивачем та ТОВ "ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ" укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за № 4АА002118-040671500011. 25 жовтня 2015 року між позивачем, ТОВ "ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ" та ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" укладено договір про заміну у договорі оренди, відповідно до якого новим орендарем спірної земельної ділянки стало ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС". 28 грудня 2017 року між позивачем, ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" укладено додаткову угоду до договору оренди, відповідно до якої новим орендарем стало ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" та викладено умови договору в новій редакції. 
Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за договором оренди земельної ділянки, внаслідок чого позивачу не сплачено орендну плату за 2022- 2024 роки на загальну суму 29 852 грн 57 коп.
Вважає, що систематична несплата орендної плати, невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання договору свідчать про істотне порушення умов оренди, що є підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості.
У зв`язку із зазначеним, просила суд:
- розірвати договір оренди землі від 19 червня 2006 року № 4АА002118-040671500011 (з урахування додаткової угоди від 28 грудня 2017 року), укладений між ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" та ОСОБА_1 , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 17300972 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520685200:04:017:0018;
- стягнути з ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 29 852 грн 57 коп., витрати на судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ковальчук М.О., до ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати за землю задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності істотних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а саме систематичного невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, недоведеності обставин непереборної сили та неможливості виконання умов договору, а тому дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, яка підлягає стягненню без врахування податків та зборів у зв`язку із відсутністю доказів виконання відповідачем своїх обов`язків як податкового агента, зокрема щодо утримання та перерахування податків із суми орендної плати. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації Херсонської області ТОВ "ЮТС АГРОПРОДУКТ" було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Наявність обставин непереборної сили підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 та розпорядженнями Новорайської СВА, що об`єктивно унеможливило провадження господарської діяльності та використання земельних ділянок відповідачем з незалежних від відповідача причин. Щодо порушень судом норм процесуального права зазначив, що суд першої інстанції не повідомив відповідача про розгляд справи, розглянув в порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, розглянув заяву про відвід судді з порушенням процемсуального порядку її розгляду. Вважає необґрунтованим стягнутий судом із відповідача розмір судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, з підстав недоведеності, розумності та не співмірністю із складністю справи та обсягом виконаних робіт.
Просив суд скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, долучити до матеріалів справи докази, додані до скарги, витребувати з Державної податкової служби інформацію щодо декларування адвокатом Ковальчуком М.О. доходу, отриманого за надання правничої допомоги в межах судової справи № 650/4921/25, здійснити розподіл судових витрат.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ковальчук М.О., вважала доводи апеляційної скарги безпідставними, заперечувала щодо задоволення заявлених скаржником клопотань, просила відмовити в задоволенні скарги.
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів вважає можливим з метою виконання вимог частини 5 статті 12 ЦПК України, частини 2 статті 367 ЦПК України для повноти з`ясування обставин справи і перевірки фактів, на які посилається скаржник, долучити надані ним до апеляційної скарги документи.
Разом з цим, апеляційний суд відхиляє клопотання відповідача про витребування з Державної податкової служби інформації щодо декларування адвокатом ОСОБА_2 доходу, оскільки вказана інформація не є предметом доказування у даній справі.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6520685200:04:017:0018, загальною площею 8,8146 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ХС № 006514.
19 червня 2006 року між позивачем та ТОВ "ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ" укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за № 4АА002118-040671500011.
25 жовтня 2015 року між позивачем, ТОВ "ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ" та ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" укладено договір про заміну у договорі оренди, відповідно до якого новим орендарем спірної земельної ділянки стало ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС". 
28 грудня 2017 року між позивачем, ПП "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", укладено додаткову угоду № 700651 до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої новим орендарем стало ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в сумі 238 058,74 гривень (п. 2.4), орендна плата за користування спірною земельною ділянкою вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.4.1) у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п. 4.5).
Відповідно до листа-довідки Новорайської СВА Бериславського району Херсонської області №01-12/432/25 від 03 березня 2025 року, станом на 25 лютого 2025 року земельні ділянки, що перебувають в оренді ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" не використовуються, тобто їх обробіток не здійснюється. Земельні ділянки комісією військової адміністрації не обстежувалися та забрудненими вибухонебезпечними предметами не визнавалися, а вважаються такими, що потребують обстеження у зв`язку з тим, що громада перебувала під тимчасовою окупацією і на цих землях велися бойові дії. Після деокупації, незважаючи на проведення обстеження та очищення цих земельних ділянок спеціальними саперними військами України та відновлення можливості їх використовувати за цільовим призначенням, ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" не розпочало їх використання і за наявною інформацією орендна плата власникам земельних ділянок не сплачується.
Згідно з розпорядженням Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", до вказаного переліку додано ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ".
Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 31 жовтня 2023 року № 163 "Про надання пільг ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на 2022-2023 роки", Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" (код ЄДРПОУ 41101589) надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2023 року. Земельні ділянки загальною площею 12 338,0283 га, які перебувають у користуванні ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування у визначений період та не підлягають оподаткуванню на території Новорайської сільської територіальної громади в період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2023 року.
Згідно з розпорядженням начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 06 лютого 2024 року № 29 "Про надання пільг ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на І квартал 2024 року", ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" надано пільги щодо нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання на період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року.
Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 18 квітня 2024 року № 154 "Про нову редакцію розпорядження начальника сільської військової адміністрації "Про надання пільг ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на І квартал 2024 року" № 29 від 06 лютого 2024 року, ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" надано пільги щодо нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання на період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року на земельні ділянки площею 12338,0283 га.
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати за землю, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов укладеного між ними договору оренди земельної ділянки.
Щодо розірвання договору оренди земельної ділянки
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).
Правилами частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі).
Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також статті 141 ЗК України, пункт "д" частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних.
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що 19 червня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ "ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ" укладено договір № 4АА002118-040671500011 оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6520685200:04:017:0018, загальною площею 8,8146 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди від 28 грудня 2017 року, новим орендарем стало ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", яке зобов`язалося, зокрема, сплачувати орендну плату за користування спірною земельною ділянкою у грошовій формі у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (238 058 грн 74 коп.) у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року.
Як на підставу розірвання договору оренди земельної ділянки позивач посилається на систематичне невиконання відповідачем ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ"умов договору, а саме несплату орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022-2024 роках.
Відповідач, визнав факт невиплати орендної плати за вказані періоди у строки передбачені договором, при цьому посилався на те, що заборгованість по орендній платі за 2022-2024 року виникла виключно з обставин непереборної сили, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, знищенням майна підприємства та неможливості провадження господарської діяльності, що об`єктивно унеможливило використання земельної ділянки та виконання обов`язку зі сплати орендної плати.
Так, відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 викладено висновок про те, що: "статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у своїй судовій практиці: постанови від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 зазначено, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.
Загальновідомим є факт збройної (військової) агресії Російської Федерації проти України та окупація частини території України, в тому числі, частини Херсонської області.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та діє на даний час.
Встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Новорайської ОТГ Бериславського району Херсонської області.
У період з 09 квітня 2022 по 10 листопада 2022 року Новорайська сільська територіальна громада Бериславського району Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією рф, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Новорайської ОТГ Бериславського району Херсонської області в період з 09 квітня 2022 по 10 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а тому в цей період орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. 
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 червня 2025 року, справа № 610/941/24, провадження № 61-3633 св 25.
За таких обставин колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки.
Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо наявності форс-мажорних обставин у період з 2023-2024 рік та безпідставними посилання на лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.
Апеляційний суд зазначає, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Той факт, що ТПП України засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі№ 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі№ 906/540/22).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області, зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини вплинули на господарську діяльність підприємства та неможливість виконання умов спірного договору. 
Так, доводи скаржника ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про наявність обставин непереборної сили, тобто забруднення після деокупації території сільськогосподарських угідь вибухонебезпечними предметами, які унеможливили для відповідача проведення сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років є необґрунтованими, оскільки належних доказів обстеження спірної земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру, як то передбачено Порядком ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 740 від 07.06.2024, визнання непридатними суду не надано. 
Разом з цим, відповідно до листа-довідки Новорайської СВА Бериславського району Херсонської області №01-12/432/25 від 03 березня 2025 року, станом на 25 лютого 2025 року земельні ділянки, що перебувають в оренді ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", орендарем не використовуються, незважаючи на проведення обстеження та очищення цих земельних ділянок спеціальними саперними військами України та відновлення можливості їх використовувати за цільовим призначенням.
Звільнення відповідача від оподаткування на підставі розпоряджень начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про надання пільг ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на певний період часу не звільняє його від виконання обов`язків, передбачених умовами договору оренди.
Посилання скаржника на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", є безпідставним, оскільки зазначене розпорядження стосується періоду окупації Херсонської області у 2022 році та підлягало затвердженню на сесії обласної ради, що передбачено в пункті 2 цього документа.
Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання скаржника на позицію Верховного Суду, викладену у постанові КГС ВС від 25 лютого 2025 року у справі № 908/929/24, оскільки правовідносини у наведеній справі та у справі, що переглядається апеляційним судом, не є релевантними.
При цьому, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц виснувала, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 та 2024 роки, що свідчить про систематичне невиконання умов договору оренди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Отже, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме систематичного невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.
Щодо стягнення орендної плати
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Згідно зі статтею 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки № 4АА002118-040671500011 від 19 червня 2006 року в редакції додаткової угоди № 700651 від 28 грудня 2017 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі в розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди (п.4.1).
Згідно з п. 2.4. додаткової угоди № 700651 від 28 грудня 2017 року нормативна грошова оцінку земельної ділянки становить 238 058 грн 74 коп.
Оскільки у відповідача не було доступу до орендованої земельної ділянки в період з квітня по листопад 2022 року, що обумовлено окупацією Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, з урахуванням встановлених апеляційним судом підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати за 2022 рік, з ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 орендна плата за 2023 та 2024 рік на загальну суму 19 901 грн 71 коп. (238 058 грн 74 коп. х 4,18% х 2 роки).
Суд першої інстанції на наведену обставину при розгляді справи увагу не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення орендної плати за 2022 рік.
З урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з орендної плати підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження справи, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.
Відповідно до частин другої, третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справидля сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України визначено спори, у яких в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 274 ЦПК України суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов або позов третьої особи із самостійними вимогами, або за первинним позовом відбулося збільшення розміру позовних вимог або зміна предмета позову, і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки спір, що виник між сторонами не віднесено до категорії спорів, зазначених у частині четвертої статті 274 ЦПК України, відсутні обставини, передбачені частини п`ятої цієї статті, враховуючи положення частини третьої статті 274 ЦПК України, суд першої інстанції правомірно розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
       Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуального порядку, передбаченого частиною 4 статті 40 ЦПК України, вирішення питання щодо відводу головуючому у справі судді, з огляду на таке.
       Відповідно до частини другої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно з частиною третьою статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Відповідно до частини п`ятої статті 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.
Оскільки станом на час подання заяви про відвід судді 09 червня 2025 року та на момент її розгляду у Великоолександрівському районному суді Херсонської області здійснювало правосуддя менше трьох суддів, суддю Каланчацького районного суду Херсонської області Ковальчук О.В. тимчасово зараховано до штату Великоолександрівського районного суду Херсонської області з 01 липня 2025 року, тому відповідно до приписів частини 5 статті 40 ЦПК України вирішення питання про відвід здійснено суддею, який розглядає справу.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" задовольнити частково, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на користь  ОСОБА_1  заборгованості з орендної плати за землю змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, з 29 852 грн 57коп. до 19 901 грн 71 коп. та виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем об`єкта оренди у період з квітня по листопад 2022 року.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпунктів б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звернувся з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати у розмірі 29 852 грн 57коп. Позов в частині стягнення орендної плати задоволено в сумі 19 901 грн 71 коп., в іншій частині рішення залишено без змін.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви за вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки у розмірі 1 211 грн 20 коп. та за вимогу про стягнення орендної плати за землю пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 807 грн 50 коп. (1 211 грн 20 коп. х 66,67 % задоволених вимог), а загалом 2 018 грн 70 коп.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення орендної плати, тому підлягає зміні розмір судових витрат, стягнених судом першої інстанції з 2 422 грн 40 коп. до 2 018 грн 70 коп.
Крім того, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 484 грн 43 коп. (1453 грн 44 коп. х 33,33 %).
Щодо доводів скаржника про неспівмірність стягнутого судом першої інстанції розміру судових витрат, понесених на оплату судового збору, колегія суддів дійшла такого висновку.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження розміру судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ковальчук М.І., надала договір про надання правничої допомоги 08 квітня 2025 року, детальний опис витрат та квитанцію до прибуткового касового ордера.
З опису витрат вбачається, що позивачем понесено 10 000 грн витрат на правничу допомогу, з яких 2 000 грн - зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, 8 000 грн - підготовка позовної заяви та пакета документів.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Ураховуючи предмет спору, ціну позову, заявлений позивачем та стягнений судом першої інстанції розмір судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для складення і подання позовної заяви з доданими до неї документами для розгляду цієї справи в суді першої інстанції, зважаючи на її складність та обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням розгляду справи в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відтак обгрунтованою сумою понесених судовив витрат є 5 000 грн.
Крім того, вказаний розмір судових витрат підлягає зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог до 4 166 грн 75 коп. (2 500 + (2 500 х 66.67 %).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" задовольнити частково.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на користь ОСОБА_1  заборгованості з орендної плати за землю змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, з 29 852 грн 57коп. до 19 901 грн 71 коп., суму стягнутого судового збору за подання позовної заяви з 2 422 грн 40 коп. до 2 018 грн 70 коп. та витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 грн до 4 166 грн 75 коп.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем об`єкта оренди у період з квітня по листопад 2022 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" 484 грн 43 коп. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції – Верховного Суду.

Головуючий                                                Л.П. Воронцова

Судді:                                                        О.В. Кутурланова

                                                       І.В. Склярська