У х в а л а
8 вересня 2025 року
м. Київ 
Справа № 757/51324/20
Провадження № 61-6764ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року
у справі за позовом скаржника до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та
в с т а н о в и в :
1.           21 травня 2025 року скаржник засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове: задовольнити позов; визнати висновок експерта № 51/1 від 17 січня 2025 року завідомо неправдивим і призначити повторну експертизу.
2.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
3.           Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо підстав касаційного оскарження
4.           За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави не конкретизував.
4.1.       Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);
(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
4.2.       За змістом наведених приписів особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
4.3.       Скаржник у касаційній скарзі зазначив лише те, що підставою для скасування оскаржених судових рішень, на його думку, є неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права. Однак не пов`язав доводи з однією чи кількома із зазначених вище чотирьох підстав для касаційного оскарження. Тому має конкретизувати такі підстави.
(2) Щодо сплати судового збору
5.           До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
5.1.       Скаржник додав до касаційної скарги квитанцію до платіжної інструкції про сплату 21 травня 2025 року 3 361,60 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».
5.2.       Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
5.3.       Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
5.4.       За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5.5.       За змістом підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із 1 січня 2020 року становив 2 102,00 грн.
5.6.       У листопаді 2020 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Укрпатенту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Укрпатент) № 23749/ЗА/19 від 15 жовтня 2019 року та зобов`язати Укрпатент затвердити патент на винахід «Рушій Інерційний» за заявкою № а201711398 від 21 листопада 2017 року міжнародного зразка. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову скаржника. Апеляційний суд погодився з цим рішенням і залишив його без змін. Скаржник оскаржив судові рішення в цілому, тобто щодо двох вимог немайнового характеру.
5.7.       З огляду на це скаржник мав сплатити 2 102,00 х 0,4 х 2 позовні вимоги немайнового характеру х 200 % = 3 363,20 грн судового збору. Однак сплатив лише 3 361,60 грн; тому повинен доплатити 1,60 грн судового збору.
Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд (Касаційний цивільний суд), справа № 757/51324/20).
5.8.       Скаржник має надати суду документ про доплату судового збору з такою кількістю копій, яка відповідає кількості інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
(2) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
6.           В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
7.           Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1.           Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
2.           Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима