П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 320/24274/25
провадження № 11-318заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Шевцової Н. В., 
суддів Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2025 року (судді Білак М. В., Єресько Л. О., Кашпур О. В., Соколов В. М., Уханенко С. А.) у справі № 320/24274/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог
1.          У травні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного судуз позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив:
- визнати бездіяльність ВРП під час розгляду скарги від 11 березня 2025 року № Ш-914/0/7-25 протиправною;
- зобов`язати ВРП відкрити дисциплінарне провадження відносно судді Київського апеляційного суду Балацької Г. О. за навмисне зволікання та несвоєчасне надання судового рішення у справі від 24 вересня 2024 року №11-сс/824/5851/2024.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою дисциплінарного інспектора ВРП Троня І. В. від 27 березня 2025 року № 1504/0/18-25 скаргу ОСОБА_1 стосовно судді Київського апеляційного суду Балацької Г. О. залишено без розгляду та повернуто скаржнику. Такий висновок дисциплінарного інспектора обґрунтований відсутністю номера судової справи у скарзі, що унеможливлює проведення попередньої перевірки аргументів дисциплінарної скарги. У той же час фактичний номер справи був вказаний на сторінці ЄСІТС.
Таким чином,  ОСОБА_1 вважає, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність під час надання оцінки доводам його скарги.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.          Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року адміністративний позов № 320/24274/25 передано за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.
3.          13 серпня 2025 року ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) відмовлено у відкритті провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
4.          Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про визнання бездіяльності ВРП під час розгляду його скарги протиправною та зобов`язання відкрити дисциплінарне провадження, пов`язані з винесенням дисциплінарним інспектором ВРП ухвали про повернення скарги позивача без розгляду, не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, що виключає можливість відкриття провадження в адміністративній справі щодо цих вимог.
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі 
5.          В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно погодився з відмовою дисциплінарного інспектора, дійшовши висновку про відсутність у скарзі номера справи, хоча такий номер міститься у прохальній частині скарги та в усіх процесуальних документах, включаючи ЄСІТС.
6.          Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, призвели до ухвалення помилкових висновків. 
Позиція інших учасників справи стосовно апеляційної скарги
7.          У відзиві на апеляційну скаргу ВРП просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
8.          Відповідач зазначив, що, оскаржуючи бездіяльність ВРП, позивач натомість наводить мотиви щодо незгоди з ухвалою дисциплінарного інспектора ВРП від 27 березня 2025 року № 1504/0/18-25. При цьому не обґрунтовує, яким чином саме оскаржувана ухвала породжує, змінює чи припиняє права або обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин, та відповідно не вказує на реальні порушення його конкретних прав та інтересів у зв`язку із прийняттям останньої.
9.          За таких обставин позовні вимоги про визнання бездіяльності ВРПпід час розгляду скарги від 11 березня 2025 року № Ш-914/0/7-25 протиправною, зобов`язання ВРП відкрити дисциплінарне провадження відносно судді Київського апеляційного суду Балацької Г.О. за навмисне зволікання та несвоєчасне надання судового рішення у справі від 24 вересня 2024 року №11-сс/824/5851/2024 не підлягають розгляду як за правилами адміністративного, так і за правилами інших видів судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
10.       На думку ВРП, суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у цій справі.
11.       Крім того, відповідач зазначив, що позивач не позбавлений права повторно звернутись до ВРП з дисциплінарною скаргою, дотримуючись вимог до форми і змісту дисциплінарної скарги, встановлених частиною другою статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Рух апеляційної скарги
12.       Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику повідомлено про недоліки скарги та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для їх усунення шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі. 
13.       Скаржник усунув установлені судом недоліки шляхом направлення платіжної інструкції від 03 вересня 2025 року № 1.290925987.1 про сплату судового збору. 
14.       Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04 вересня 2025 року відкрила апеляційне провадження у цій справі, а ухвалою від 18 вересня 2025 року призначила її до розгляду в порядку письмового провадження на 02 жовтня 2025 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
15.       Велика Палата Верховного Суду, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
16.       Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
17.       Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
18.       Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
19.       За частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3 частини першої статті 5 КАС України).
20.       Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року
№ 18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
21.       Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
22.       Пунктом 3 частини першої статті 131 Конституції України встановлено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
23.       Повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
24.       За правилами частини першої статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Вимоги до форми і змісту дисциплінарної скарги встановлені частиною другою цієї ж статті.
25.       ОСОБА_1 реалізував таке право шляхом звернення до ВРП зі скаргою на бездіяльність судді Київського апеляційного суду Балацької Г. О., в якій просив відкрити дисциплінарне провадження відносно неї за навмисне зволікання та несвоєчасне надання судового рішення у справі від 24 вересня 2024 року № 11-сс/824/5851/2024 (зареєстровано 11 лютого 2025 року за вх. № Ш-914/0/7-25).
26.       Відповідно до статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.
27.       За частиною другою статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
28.       Частиною першою статті 43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор Вищої ради правосуддя - доповідач):
1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону;
2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику;
3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи;
4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи.
29.    Відповідно до пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
30.    При розгляді питання про наявність підстав для повернення дисциплінарної скарги не оцінюються достовірність відомостей про ознаки дисциплінарного проступку у поведінці судді, докази його вчинення (частина третя статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).
31.    Рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає (частина четверта статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).
32. Зазначена вище норма містить імперативний і безумовний припис щодо неможливості оскарження рішення про повернення дисциплінарної скарги будь-яким з учасників дисциплінарного провадження, в тому числі й скаржником. У той же час таке імперативне визначення не є перешкодою для скаржника повторно звернутися до ВРП зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, яка відповідатиме вимогам до форми та змісту дисциплінарної скарги.
33.    Так, дисциплінарний інспектор ВРП Тронь І. В., здійснивши попередню перевірку скарги ОСОБА_1 стосовно судді Київського апеляційного суду Балацької Г. О. , ухвалою від 27 березня 2025 року № 1504/0/18-25 таку скаргу залишив без розгляду та повернув скаржнику.
34.    На обґрунтування висновку про залишення скарги без розгляду дисциплінарний інспектор ВРП вказав на те, що законом встановлені вимоги до форми та змісту дисциплінарної скарги, а також порядок її подачі до ВРП. Під час попередньої перевірки скарги було встановлено, що ОСОБА_1 не зазначив номер судової справи, що унеможливлює проведення попередньої перевірки аргументів дисциплінарної скарги про наявність чи відсутність ознак дисциплінарного проступку судді Київського апеляційного суду Балацької Г. О. під час здійснення правосуддя. 
35.    У резолютивній частині ухвали зазначено, що така ухвала оскарженню не підлягає.
36.    Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
37.    Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання бездіяльності ВРП під час розгляду його скарги протиправною та зобов`язання відкрити дисциплінарне провадження викликані винесенням дисциплінарним інспектором ВРП ухвали про повернення скарги позивача без розгляду, не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, що виключає можливість відкриття провадження в адміністративній справі щодо цих вимог. 
38.    Таким чином, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду про наявність підстав відмови у відкритті провадження,  визначених пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки з позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається наявності спору, який може бути розглянутий як у порядку адміністративного судочинства, так і судом взагалі.
39.       Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ) у своїй практиці наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).
40.       Інші міркування і твердження позивача в апеляційній скарзі, запереченні на відзив не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
41.       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
42.       Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
43.       Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу від 13 серпня 2025 року суд першої інстанції постановив з дотриманням норм матеріального та процесуального права, викладені в апеляційній скарзі твердження позивача не спростовують правильності висновків суду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
44.       Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
45.       Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду 
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2025 року у справі № 320/24274/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Н. В. Шевцова 
Судді: | О. Л. Булейко          І. А. Воробйова          О. А. Губська          І. В. Дашутін          Л. Ю. Кишакевич          В. В. Король          О. В. Кривенда | | М. В. Мазур  К. М. Пільков  С. О. Погрібний  Н. С. Стефанів  О. В. Ступак  О. С. Ткачук  В. Ю. Уркевич