П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  676/1172/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевцова Л.М. 
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
18 листопада 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4003799 від 04.02.2025 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Так, відповідно до постанови серії ЕНА № 4003799 від 04.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Зі змісту вказаної постанови встановлено, що позивач 04.02.2025 року о 13 год. 57 хв. на дорозі Н-03, 166 км, 400 метрів, керував транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами (постанова Хмельницького апеляційного суду від 07.11.2024 року справа 676/2116/24, провадження 33/4820/693/24), чим порушив п.2.1.а.ПДР – керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом.
Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості вимог позову та відсутності підстав для його задоволення.
Так, на переконання суду першої інстанції, відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а позивачем не надано доказів на спростування встановлених обставин, і тому висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.
Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, відзначає наступне.
Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Зі змісту ст. 9 КУпАП, слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (  ст. 7 КУпАП).
Згідно п. 2.1(а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією частини 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, порушення вимог п. 2.1а ПДР тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.4 ст. 126 КУпАП.
В призмі спірних правовідносин, колегія суддів зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Як встановлено з матеріалів справи, постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2024 року у справі №676/2116/24, яка залишена без змін та постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.11.2024 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Таким чином, станом на момент винесення оскаржуваної в межах даної постанови у справі про адміністративне правопорушення, постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2024 у справі №676/2116/24 була чинною.
Окрім того, судова колегія враховує наступне.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
На підтвердження правомірності спірної постанови відповідачем до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву надано відеозапис обставин вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача був факт порушенням ним Правил дорожнього руху, а саме здійснення обгону на забороненій ділянці дороги. При цьому, вказана обставина позивачем не заперечувалась.
В подальшому, старшим інспектором Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Кондратюком Д.С. була здійснена перевірка інформації стосовно позивача за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІТС ІПНП) та офіційного сайту «Судова влада» в розділі «Стан розгляду справ» (https://court.gov.ua/fair/) та встановлено факт визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлення останнього права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено належними та достатніми доказами правомірність свого рішення та факт порушення позивачем вимог ч.4 ст.126 КУпАП.
Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність у інспектора поліції правових підстав для перевірки документів позивача, то судова колегія такі відхиляє, як безпідставні та необгрунтовані, оскільки підставою для зупинки транспортного засобу позивача слугував факт порушення останнім ПДД України.
Стосовно доводів позивача щодо відсутності в постанові у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то судова колегія відзначає, що вказана обставина свідчить про недолік спірної постанови, яка сама по собі не свідчить про недопустимість доказів.
До того ж, щодо технічного засобу, яким здійснено відеофіксацію події, що мала місце 04.02.2025 року за участі позивача, то судом першої інстанції достеменно встановлено, що старший інспектор Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Кондратюк Д.С. у відповідності до Журналу обліку видачі, повернення портативного реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації СРПП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області №659 отримав нагрудний відеореєстратор, на який було здійснено фіксування адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (копія журналу додається до відзиву). Також відеофіксація здійснювалась із службового автомобіля на відеореєстратор xiomi 70 maу, який перебуває на балансі Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.
Отже, при винесені оскаржуваної постанови старший інспектор Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Кондратюк Д.С. керувався ПДР України, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв в межах правового поля і не порушував норми процесуального законодавства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач дійсно допустив порушення Правила дорожнього руху України.
Таким чином, колегія суддів доходить до переконання, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода з інкримінованим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
В даному випадку, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.