Справа № 466/6791/24                        Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/421/25                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 вересня 2025 року м.Львів

Справа № 466/6791/24
Провадження № 22-ц/811/421/25
                       
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю: представників  ОСОБА_1 , 
Кошевої Н., ОСОБА_2 

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана її представником - ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 31 грудня 2024 року у складі судді Невойта П.С. у справі за позовом  ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, з участю третіх осіб: державного реєстратора Яворівської міської ради Львівської області Савостіна Ю.С., Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

25 червня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Міністерства юстиції України №1209/5 від 25 квітня 2024 року «Про задоволення скарги». В обґрунтування позову посилається на те, що 12 березня 2024 року з офіційного сайту Міністерства юстиції України їй (позивачу) стало відомо, що 28 березня 2024 року в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за скаргою Львівської міської ради, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 7 березня 2024 року за № СК-1502-24. Тип об`єкта нерухомого майна: земельна ділянка (кадастровий номер 4610166300:08:002:0005). Суб`єкт оскарження: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад; Яворівська міська рада Львівської області: ОСОБА_4 . Заінтересовані особи: ОСОБА_3 . За результатами розгляду скарги прийнято рішення та видано наказ Міністерства юстиції України №1209/5 від 25 квітня 2024 року, яким: 1. Скаргу Львівської міської ради від 6 березня 2024 року за № 2901-вих-30020 задоволено. 2. Визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення державного реєстратора Яворівської міської ради Львівської області Савостіна Ю.С. №71443114 від 6 лютого 2024 року 3. Тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору Яворівської міської ради Львівської області Савостіну Ю.С. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці. 4. Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 5. Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи». Пiдстава: висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28 березня 2024 року за результатами розгляду скарги Львівської міської ради від 6 березня 2024 року за № 2901-вих-30020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 березня 2024 року за № СК-1502-24. Вважає наказ, винесений за результатами розгляду скарги, є протиправним і таким, що винесений з порушенням процедури та норм матеріального права. Вважає оскаржуваний наказ неправомірним і таким, що суперечить положенням чинного законодавства, оскільки цим наказом скасоване законне рішення державного реєстратора, чим порушені майнові права позивача щодо користування земельною ділянкою. Наказ, який оскаржується, не відповідає ознакам обґрунтованості, добросовісності та пропорційності. Також, наказ відповідача не є належним чином мотивованими, як того вимагає ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», він не містять посилань на правові підстави для скасування рішень реєстратора, обґрунтування порушень прав скаржника. Такий наказ винесений з недотриманням положень чинного законодавства в сфері державної реєстрації. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 31 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Міністерства юстиції України № 1209/5 від 25 квітня 2024 року «Про задоволення скарги».

Рішення суду першої інстанції через свого представника ОСОБА_1 оскаржила ОСОБА_3 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує її законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що державній реєстрації підлягало право оренди земельної ділянки не згідно з умовами договору оренди від 4 серпня 2015 року, а згідно договору від 5 травня 2017 року. З прийняттям Закону України «Про внесення змін до ЗК України та деяких інших законодавчих актів щодо протидії рейдерству» (набрали чинності з 16 липня 2020 року) відбулися зміни у правовому регулюванні суспільних відносин, пов`язаних з користуванням земельними ділянками, зокрема на праві оренди, емфітевзису та суперфіцію. Цим Законом внесено зміни до ЗК України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині врегулювання відносин користування землею та державної реєстрації такого права користування. З 11 вересня 2020 року технічним адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оновлено програмне забезпечення цього реєстру, яке забезпечує можливість повноцінно реалізовувати норми Закону України «Про внесення змін до ЗК України та деяких інших законодавчих актів щодо протидії рейдерству». Так, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно створені нові поля, які є обов`язковими для заповнення під час державної реєстрації права оренди, емфітевзису та суперфіцію на земельні ділянки, а саме: «Дата укладання договору (після 2013 р.)/Дата державної реєстрації (до 2013 р.)» - поле забезпечує можливість державному реєстратору прав на нерухоме майно обрати в календарі відповідну дату. Строк дії договорів користування земельними ділянками, укладених після 1 січня 2013 року, починає перебіг з дня укладення договору. Перебіг строку дії договорів оренди земельних ділянок, укладених до 1 січня 2013 року, залежить від того чи було проведено реєстрацію договору в компетентних органах. Якщо реєстрація договору була проведена, то перебіг строку починається з дати державної реєстрації договору. Якщо ж договір оренди земельної ділянки, укладений до 1 січня 2013 року, не пройшов процедури державної реєстрації, то перебіг строку починається з дати укладення такого договору. «Строк», «рік»,«місяць», «день» - поля забезпечують державному реєстратору прав на нерухоме майно можливість обрати відповідну кількість років. У разі, якщо договір передбачає строк, який обраховується роками і днями, зазначені поля дозволяють обрати відповідну кількість років і днів; «Дата закінчення дії» - за допомогою програмних засобів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі інформації, зазначеної в полях «Дата укладання договору (після 2013р.) / Дата державної реєстрації (до 2013 р.)» та «строк», «рік», «місяць», «день» розраховується строк дії договору і отримане значення вноситься до цього поля в режимі реального часу. Це дозволяє державному реєстратору прав на нерухоме майно вже на етапі внесення відповідних відомостей бачити дату закінчення строку дії договору, яка відображатиметься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Максимальна кількість для вибору років дорівнює 99, місяців - 12, днів - 31. Крім того, 1 січня 2013 року набули чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 11 лютого 2010 року, якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України вилучено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону №161 - статті 18 і 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, відтак, після 1 січня 2013 року державній реєстрації підлягало право оренди за таким договором. Зазначає, що з дотриманням положень чинного законодавства та з врахуванням наданих ОСОБА_3 документів, державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С. було проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005. Для проведення державної реєстрації державному реєстратору позивачем надано рішення Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року №299; оригінал договору оренди №2 від 5 травня 2017 року; оригінал додатку №1 від 5 травня 2017 року; оригінал акта приймання-передачі об`єкта оренди від 5 травня 2017 року; рішення Брюховицької селищної ради від 20 жовтня 2015 року №1325 «Про внесення доповнень до рішення виконкому Брюховицької селищної ради від 21 вересня 2015 року №1279», паспорти водних об`єктів (ставків площею 0,4396 га, площею 1,0509 га та площею 0,3295 га) від 23 березня 2017 року; науково - правовий висновок Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 18 січня 2024 року; паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податківОСОБА_3 . Рішенням Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року № 299 передано в оренду ОСОБА_3 : водні об`єкти - ставки загальною площею 1,8200 га (ставки площею 0,3295 га, 0,4396 га та 1,0509 га) із земельною ділянкою загальною площею 4,5 га на АДРЕСА_1 для рекреаційних цілей. Пунктом 3 цього рішення внесено зміни в договір оренди землі від 4 серпня 2015 року, а сам договір оренди землі викладено в новій редакції. Стверджує, що Брюховицькою селищною радою з позивачем 5 травня 2017 року укладено новий договір № 2 оренди водного об`єкта загальною площею 1,8200 га, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 площею 4,5 га, строком на 23 роки та 3 місяці. Відповідно до акта приймання - передачі об`єкта оренди від 5 травня 2017 року орендодавець передав в оренду вказану земельну ділянку разом з розташованим на ній водним об`єктом. Згідно висновку Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого дії Брюховицької селищної ради щодо передачі в оренду водойми на вул. Львівська - Курортна в смт. Брюховичі разом із земельною ділянкою (кадастровий номер 4610166300:08:002:0005) в оренду ОСОБА_3 на тих самих умовах, що і в попереднього орендаря, відповідали чинному на той час законодавству України. Брюховицька селищна рада діяла в межах встановленої законодавством компетенції щодо прийняття рішення від 4 травня 2017 року № 299 про передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки разом із водними об`єктами. Посилається на те, що договір оренди від 5 травня 2017 року є чинним та підлягав обов`язковій державній реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тернопільським відділенням Київського науково - дослідного інституту судових експертиз проведено експертизу документів, за результатами якої складено Висновок експерта судової семантико - текстуальної експертизи від 30 липня 2024 року №598/24-22. Згідно цього Висновку: зі змісту договору оренди земельної ділянки від 4 серпня 2015 року та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від цього дня (договір №2 оренди водного об`єкта) випливає, що вони є окремими самостійними документами, додаткова угода від 5 травня 2017 року не є додатком до договору від 4 серпня 2015 року. Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 466/9396/16-ц, задоволено позов заступника прокурора Львівської обласної прокуратури до ОСОБА_3 , Львівської міської ради про визнання недійсним рішення Брюховицької селищної ради № 628 від 2 липня 2015 року та договору оренди земельної ділянки, приведення земельної ділянки у попередній стан та зобов`язання повернути об`єкт оренди. Визнано недійсним рішення Брюховицької селищної ради № 628 від 2 липня 2015 року «Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку по АДРЕСА_2 ». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, загальною площею 4,5 га у смт. Брюховичі, укладений Брюховицькою селищною радою з ОСОБА_3 4 серпня 2015 року. Зобов`язано ОСОБА_5 відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути земельну ділянку загальною площею 4,5 га у смт. Брюховичі, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, територіальній громаді в особі Львівської міської ради. Рішення набрало законної сили 28 вересня 2023 року. Предметом судового оскарження у справі №466/9396/16-ц було: рішення Брюховицької селищної ради від 2 липня 2015 року № 628 «Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку на АДРЕСА_2 » та договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_2 , укладений Брюховицькою селищною радою з ОСОБА_3 4 серпня 2015 року. Рішення Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року №299 та договір оренди водного об`єкта №2 від 5 травня 2017 року не були предметом оскарження у справі №466/9396/16-ц, суд не виносив рішення щодо визнання їх недійсними у встановленому законом порядку, відтак такі є чинними. Стверджує, що на момент розгляду Міністерством юстиції України скарги Львівської міської ради на дії державного реєстратора Савостіна Ю.С. рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 4 жовтня 2022 року та постанова Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року оскаржені ОСОБА_3 до Верховного Суду. У справі відкрито касаційне провадження. Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №466/9396/16-ц зупинено дію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року до закінчення касаційного провадження. На тепер рішення судів не виконані і земельна ділянка з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 використовується орендарем, за її оренду сплачується орендна плата; акт приймання - передачі вказаної земельної ділянки між ОСОБА_3 та Львівською міською радою не оформлено. Порушення прав Львівської міської ради відсутні, оскільки земельна ділянка і надалі перебуває в комунальній власності. Розгляд скарги Львівської міської ради від 6 березня 2024 року №2901-вих-30020 на дії та рішення державного реєстратора Савостіна Ю.С. відбувся 28 березня 2024 року. На момент розгляду скарги та надання Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції Висновку від 28 березня 2024 року та винесення Міністерством юстиції України наказу від 25 квітня 2024 року №1209/5 відповідачу було відомо, що дія рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, які покладені в основу Висновку під час розгляду скарги, були зупинені до закінчення касаційного провадження, відтак оскаржуваний наказ винесено безпідставно. Розгляд скарги мав бути зупиненим до вирішення Касаційним цивільним судом касаційної скарги ОСОБА_3 . Перед вчиненням реєстраційних дій державним реєстратором було здійснено перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно наявності чи відсутності обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна, особи-заявника, а також щодо органу місцевого самоврядування, якому належить земельна ділянка на праві комунальної власності. Переконавшись у відсутності будь-яких обтяжень та судових рішень про скасування договору оренди водного об`єкта №2 від 5 травня 2017 року, укладеного між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 , а також рішення Брюховицької селищної ради №299 від 4 травня 2017 року, не встановивши підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови у державній реєстрації прав; державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С. правомірно прийнято відповідне рішення про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,5 га з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 з розміщеними на ній водними об`єктами - ставками площею 0,3295 га, 0,4396 га та 1,0509 га.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. 

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство юстиції України здійснює свою діяльність на підставі Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 2 липня 2014 року (далі - Положення № 228). 

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення № 228).

Відповідно до підпункту 83-10 пункту 4 Положення № 228 Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність Державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року (далі - Закон №1952-IV).

Статтею 7 Закону № 1952-IV визначено повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Зокрема, пунктом 7 частини першої статті 7 Закону №1952-IV встановлено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України розглядає 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) іншими особами. 

Постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25 грудня 2015 року затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України (далі - Порядок № 1128).

Пунктом 9 Порядку № 1128 встановлено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити у її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Частиною шостою статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).

Пунктами 1,4 частини сьомої статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:1) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення Державного реєстратора (про Державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України; 4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Встановлено, що 6 лютого 2024 року державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С. була проведена державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 площею 4,5 га на АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер запису про інше речове право 53577491.

Згідно інформаційної довідки за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 560974546101, зазначена реєстрація була проведена на підставі договору оренди землі, серія та номер: 2, виданного 5 травня 2017 року, орендодавець: Брюховицька селищна рада, орендар: ОСОБА_3 ; рішення Брюховицької селищної ради «Про передачу в оренду водойми по АДРЕСА_1 , серія та номер: 299, видано 4 травня 2017 року; рішення «Про внесення доповнень до рішення виконкому Брюховицької селищної ради №1279 від 21.09.2015 р.», серія та номер: 1325, видано 20 жовтня 2015, видавник: Виконавчий комітет Брюховицької селищної ради; Паспорта водного об`єкта (ставок площею 0,4396 га), серія та номер: б/н, виданого 23 березня 2017 року, видавник: суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_6 ; Паспорта водного об`єкта (ставок площею 1,0509 га), серія та номер: б/н, виданого 23 березня 2017 року, видавник: суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_6 ; Паспорта водного об`єкта (ставок площею 0,3295 га), серія та номер: б/н, виданого 23 березня 2017 року, видавник: суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Документи, на підставі яких державний реєстратор Яворівської міської ради Львівської області Савостін Ю.С. провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, стосуються оренди водних об`єктів, серед яких: додаткова угода від 5 травня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 4 серпня 2015 року, якою вирішено укласти договір оренди водного об`єкта у смт. Брюховичі між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 . Предмет оренди: ставки загальною площею 1,8200 га, розташовані у межах смт. Брюховичі Брюховицької селищної ради Шевченківського району м. Львова Львівської області; Рішення Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року № 299 «Про передачу в оренду водойми по АДРЕСА_1 , яким було передано ОСОБА_3 в оренду водні об`єкти - ставки загальною площею 1,8200 га на АДРЕСА_1 для рекреаційних цілей; Паспорт водного об`єкта - ставка площею 0,3295 га, розташованого в межах смт.Брюховичі Брюховицької селищної ради Шевченківського району м.Львова Львівської області; Паспорт водного об`єкта - ставка площею 0,4396 га, розташованого в межах смт.Брюховичі Брюховицької селищної ради Шевченківського району м.Львова Львівської області; Паспорт водного об`єкта - ставка площею 1,0509 га, розташованого в межах смт. Брюховичі Брюховицької селищної ради Шевченківського району м. Львова Львівської області; Рішення Брюховицької селищної ради від 20 жовтня 2015 року № 1325 «Про внесення доповнень до рішення виконкому Брюховицької селищної ради № 1279 від 21 вересня 2015 року», яким було дозволено ОСОБА_3 встановлення збірно-розбірної дерев`яно-металевої конструкції для огородження орендованої земельної ділянки на АДРЕСА_3 .

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Державним реєстратором Савостіним Ю.С. протиправно здійснено реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 за ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 560974546101, номер запису про інше речове право 53577491.

Державна реєстрація права оренди земельної ділянки повинна проводитися на підставі договору оренди конкретної земельної ділянки. 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року по справі № 466/9396/16-ц, було задоволено в повному обсязі позовні вимоги заступника прокурора Львівської обласної прокуратури до ОСОБА_3 , Львівської міської ради про визнання недійсним рішення Брюховицької селищної ради № 628 від 2 липня 2015 року та договору оренди земельної ділянки, приведення земельної ділянки у попередній стан та зобов`язання повернути об`єкт оренди. Визнано недійсним рішення Брюховицької селищної ради № 628 від 2 липня 2015 року «Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку по АДРЕСА_2 ». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, загальною площею 4,5 га у смт.Брюховичі, укладений Брюховицькою селищною радою з ОСОБА_3 4 серпня 2015 року. Зобов`язано ОСОБА_3 відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути земельну ділянку загальною площею 4,5 га у смт. Брюховичі, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, територіальній громаді в особі Львівської міської ради.

15 листопада 2023 року за заявою Львівської міської ради на підставі вказаних вище рішень судів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було припинено інше речове право - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005, що було зареєстровано за ОСОБА_3 13 серпня 2015 року на підставі договору оренди земельної ділянки, серія та номер: 7, що виданий 4 серпня 2015 року. 

У відповідності до п. 81-5 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права оренди земельної ділянки подаються відповідні документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. 

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства. 

Заявником ОСОБА_3 не було надано необхідних для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 документів, зокрема, діючого договору оренди цієї земельної ділянки; 15 листопада 2023 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005, що було зареєстровано за ОСОБА_3 13 серпня 2015 року на підставі договору оренди земельної ділянки, серія та номер: 7, що виданий 4 серпня 2015 року, було припинено на підставі рішень Шевченківського районного суду м. Львова та постанови Львівського апеляційного суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням такого.

Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються, зокрема, Законом № 1952-IV і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року. Державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV). 

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор: 
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень є одним з обов`язкових станів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 Закону № 1952-IV).

Державний реєстратор відмовляє у державній реєстрації прав у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 4 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV). 

Встановлено, що 5 лютого 2024 року ОСОБА_7 звернулася до державного реєстратора Савостіна С.Ю. із заявою про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 площею 4,5 га на АДРЕСА_1 .

Таке право оренди виникло у ОСОБА_3 на підставі рішення Брюховицької селищної ради №299 від 4 травня 2017 року та згідно укладеного на його підставі договору оренди водного об?єкта №2 від 5 травня 2017 року. Згідно умов договору в оренду було передано водні об?єкти: ставки площею 0,3295 га, 0,4396 га та 1,0509 га (загальна площа земельної ділянки під водними об?єктами - 1,8200 га). Зазначені водні об?єкти були передані в оренду разом із земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, площею 4,5 га (кадастровий номер 4610166300:08:002:0005), на термін до 4 серпня 2040 року. Розмір орендної плати за користування водними об?єктами становить 3 679,15 грн. на рік та відповідно орендна плата за користування земельною ділянкою площею 4,5 та становить 26 3 844 грн. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, державний рестратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов?язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частина перша статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює обов`язкову підставу для відмови у державній реєстрації прав у випадку, коли подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а також подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Заявник подала державному реєстратору оригінал договору оренди водного об?єкта №2 від 5 травня 2017 року з додатком № 1 від 5 травня 2017 року, актом приймання-передачі об?єкта оренди; належним чином засвідчену копію рішення Брюховицької селищної ради №299 від 4 травня 2017 року; оригінали паспортів водних об?єктів на ставки площею 0,3295 га, 0,4396 га та 1,0509 га, погоджених Державним агентством водних ресурсів 3 березня 2017 року. Також ОСОБА_3 стверджує, що її особу державним реєстратором встановлено на підставі паспорта громадянина України.

Відомості про скасування в судовому порядку наданих заявником документів, невідповідність їх вимогам законодавства щодо укладання правочинів та прийняття рішень органами місцевого самоврядування, наявності чи відсутності обтяжень щодо об?єкта нерухомого майна, особи-заявника, а також щодо органу місцевого самоврядування, якому земельна ділянка належить на праві комунальної власності, відсутні. 

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 від 6 лютого 2024 року №364595170 описана вище земельна ділянка з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об?єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 24 грудня 2021 року зареєстрована на праві власності за територіальною громадою, Львівською міською радою, відомості про реєстрацію іншого речового права, про реєстрацію іпотек та інших обтяжень відсутні.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна станом на 6 лютого 2024 року №364596730 щодо суб?єкта: Львівська міська рада (код ЄДРПОУ 04055896) за критерієм пошуку реєстр прав власності на нерухоме майно, державний реєстр іпотек, єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, в державних реєстрах, що функціонували до 2013 року, не виявлено відомостей про реєстрацію іншого речового права чи реєстрацію обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005.

Згідно відомостей, що містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 6 лютого 2024 року №364596806 щодо суб?єкта: за пошуком по назві особи обтяжувача, майно /права якої обтяжуються, іпотекожержатель, майновий поручитель, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, по Львівській міській раді та Коду ЄДРПОУ за критерієм пошуку: реєстр прав власності на нерухоме майно, державний реєстр іпотек, єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, в державних реєстрах, що функціонували до 2013 року не виявлено відомостей про реєстрацію іншого речового права чи реєстрацію обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна №264596565; Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 264596524; Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 264596480. від 6 лютого 2024 року, відомостей з Державного земельного кадастру від 5 лютого 2024 року № 70230980 вбачається, що у реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, в державному реєстрі станом на 6 лютого 2024 року були відсутні відомості про реєстрацію іншого речового права та обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005.

Державним реєстратором Савостіним Ю.С. встановлено відсутність  будь-яких обтяжень та судових рішень, що скасовували долучені ОСОБА_3  до заяви про проведення реєстраційних дій,   рішення Брюховицької селищної ради № 299 від 4 травня 2017 року та договір оренди водного об?єкта №2 від 5 травня 2017 року, укладений між Брюховицькою селищною радою та  ОСОБА_3 . Державним реєстратором встановлено підстави набуття реових прав на нерухоме майно та відсутність обтяжень та не встановлено підстав для відмови в державній реєстрації прав, зупинення державної реєстрації прав або зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

6 лютого 2024 року державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С., який не встановив обставин для відмови у реєстрації, була проведена державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 площею 4,5 га на АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер запису про інше речове право 53577491.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. 

Відповідно до ч. 2 ст. 37 цього Закону Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом. 

Встановлено, що до Міністерства юстиції України надійшла скарга Львівської міської ради від 6 березня 2024 року за № 2901-вих-30020, яка зареєстрована 7 березня 2024 року за № СК-1502-24 (скарга), на рішення від 6 лютого 2024 року № 71443114, прийняте державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005. Львівською міською радою у скарзі було зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 4 жовтня 2021 у справі № 466/9396/16-ц, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, було визнано недійсним рішення Брюховицької селищної ради від 2 липня 2015 року № 628 та договір оренди землі від 4 серпня 2015 року, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 , щодо передачі в оренду земельної ділянки. 

З відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що на земельну ділянку відкритий розділ № 560974546101 та зареєстровано право власності Львівської міської ради. У зазначеному розділі був наявний запис № 10826617 щодо реєстрації права оренди ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди та рішення № 299. Рішенням суду було визнано договір оренди земельної ділянки недійсним та припинено в Державному реєстрі прав відповідний запис № 10826617. Таким чином, Колегією встановлено, що державний реєстратор Савостін Ю.С., приймаючи оскаржуване рішення та повторно реєструючи право оренди на підставі, зокрема, тих же документів, був обізнаний у тому, що право оренди ОСОБА_3 , яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди та рішення № 299, було припинено у зв`язку з визнанням недійсним договору оренди земельної ділянки.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1209/5 від 25 квітня 2024 року скаргу Львівської міської ради задоволено (п.1); визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 6 лютого 2024 року № 71443114 державного реєстратора Яворівської міської ради Львівської області Савостіна Юрія Сергійовича (п.2). 

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення, у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).

Підпунктами «а», «б» пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що підставою для визнання прийнятим з порушенням Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є, зокрема, встановлення Міністерством юстиції України, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 3 цього Закону, а також за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення цього Закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну підставу (з посиланням на відповідне положення цього Закону), всупереч якій державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. 

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав визнається прийнятим з порушенням цього Закону та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 37 Закону № 1952-IV. 

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який, зокрема, встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав.

Висновки відповідача, що рішенням суду було визнано договір оренди земельної ділянки недійсним та припинено в Державному реєстрі прав відповідний запис № 10826617, державний реєстратор Савостін Ю.С., приймаючи оскаржуване рішення та повторно реєструючи право оренди на підставі, зокрема, тих же документів, був обізнаний у тому, що право оренди ОСОБА_3 , яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди та рішення № 299, було припинено у зв`язку з визнанням недійсним договору оренди земельної ділянки не відповідають матеріалам справ из урахуванням наступного.

Предметом спору у справі №466/9396/16-ц було рішення Брюховицької селищної ради від 2 липня 2015 року № 628 «Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку на АДРЕСА_2 » та договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005, загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_2 , укладений Брюховицькою селищною радою з ОСОБА_3 4 серпня 2015 року. Рішення Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року №299 та договір оренди водного об`єкта №2 від 5 травня 2017 року не були предметом спору у зазначеній справі і щодо них рішення судом не приймалося. 

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» до дискреційних повноважень рад віднесено вирішення питань землекористування. Докази, що рішення Брюховицької селищної ради від 4 травня 2017 року №299 прийнято з порушенням вимог закону, оскаржене чи скасоване, відсутні. Також відсутні докази про оспорювання чи скасування з передбачених законом підстав договору оренди водного об`єкта №2 від 5 травня 2017 року, укладеного Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 . Відтак, зазначені рішення та договір від 2017 року є чинними.

На час розгляду Міністерством юстиції України скарги Львівської міської ради на дії державного реєстратора Савостіна Ю.С. рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 4 жовтня 2022 року та постанова Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року оскаржені ОСОБА_3 до Верховного Суду, яким відкрито касаційне провадженя та зупинено дію зазначених рішень до закінчення касаційного провадження.

Згідно з Конституцією України держава зобов`язана забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (частина четверта статті 13).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

К онституційний Суд України в Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 зазначив: „ однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності (як принцип), на що Конституційний Суд України неодноразово вказував у своїх висновках і рішеннях. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим у питаннях дієвості верховенства права (правовладдя).

О дним зі складових елементів загального принципу юридичної визначеності є вимога (як принцип) передбачності приписів права.

У Доповіді про правовладдя, схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеційська Комісія) на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], указано, що «юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також, щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин».

У Спеціальному дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія) «Мірило правовладдя», «передбачність означає не лише те, що приписи акта права мають бути передбачними за своїми наслідками: їх має бути сформульовано з достатньою чіткістю та зрозумілістю, аби суб`єкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними» [CDL-AD(2016)007, пункт II.B.3.58].

Т обто юридична визначеність тлумачиться як чіткість та зрозумілість у викладенні норм актів права, унаслідок чого кожна особа має впевненість у розумній стабільності норм права, передбачності ситуацій та інших юридичних наслідків застосування таких норм.

К онституційний Суд України в Рішенні від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021 зазначив, що «принцип верховенства права, зокрема така його вимога, як принцип домірності, є взаємопов`язаними фундаментальними засадами функціонування усієї юридичної системи України».

Т обто втручання держави в конституційне право можливе на підставі приписів, що відповідають вимозі юридичної визначеності, та лише за допомогою засобів, які є домірними.

У хвалення Міністерством юстиції України рішення про скасування державної реєстрації права користування нерухомим майном може бути кваліфіковане як припинення офіційного визнання і підтвердження державою юридичного факту набуття особою такого права, унаслідок чого до Державного реєстру прав уносять запис про скасування державної реєстрації права оренди.

У хвалення Міністерством юстиції України на підставі припису статті 37 Закону рішення про скасування рішення про державну реєстрацію права спричиняє юридичну невизначеність у договірних відносинах оренди.

За  частиною другою статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Н а виконання вимог Конституції України держава має втілювати у своїй діяльності конституційний принцип її відповідальності перед людиною та посутньо пов`язаний із ним принцип «добропорядного врядування» (good governance), що полягає в обов`язку держави втілити у своїй діяльності фундаментальні засади побудови, організації та реалізації державної влади для утвердження правдивої демократії, додержання людських прав та верховенства права (правовладдя) як загальноєвропейських цінностей.

Є вропейський суд з прав людини  сформулював позицію, що будь-яке втручання у мирне володіння майном повинно відбуватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний і надмірний тягар . Іншими словами, має існувати розумне співвідношення домірності між засобами, що їх було застосовано, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі East/West Alliance Limited v. Ukrain); «Захід втручання в право на мирне володіння майном повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи . Зокрема, має бути розумне співвідношення домірності між засобами, що їх було застосовано, та метою, яку прагнуть досягти за допомогою будь-яких заходів, вжитих державою » (рішення у справі Scordino v. Italy (№ 1). Н а думку Європейського суду з прав людини Принцип «добропорядного врядування», як правило, не повинен перешкоджати органам влади виправляти випадкові помилки, навіть ті, що є результатом їх власної недбалості . Інакше це означало б, серед іншого, санкцію за неналежний розподіл обмежених державних ресурсів, що як таке суперечило б суспільним інтересам. З іншого боку, потреба виправити стару «помилку» не повинна становити втручання, яке є не домірним, у здійснення нового набутого права особи, яка добросовісно покладалася на легітимність дій державного органу (рішення у справі Рисовський проти України).

У раховуючи приписи Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України, Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України стверджує, що норми-принципи, сформульовані в частині другій статті 3, частині першій статті 8 Конституції України, зобов`язують державу гарантувати і забезпечити права і свободи людини у спосіб та в межах, визначених Конституцією та законами України.

Д ержава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини - та підтримуючи дієвість принципу верховенства права (правовладдя), повинна не лише утриматись від застосування надмірних засобів втручання, зокрема, у добросовісне володіння, але й ужити належних заходів для забезпечення можливості вільно та на власний розсуд здійснювати таке кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, з урахуванням меж здійснення таких прав, що їх установлено законом, приписи якого відповідають принципу юридичної визначеності, спрямовані на досягнення правомірної мети та є домірними.

У рішенні №9-рп (П)/2022 Конституційний Суд України висловив позицію, що припис  статті 37 Закону суперечить юридичній визначеності як складникові конституційного принципу верховенства права (правовладдя). Припис  статті 37 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суперечить частині другій статті 3, частині першій статті 8, частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України.

Також є встановленим, що на час розгляду Міністерством юстиції України скарги Львівської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Савостіна Ю.С. щодо реєстраційних дій, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 жовтня 2022 року та постанова Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року оскаржені ОСОБА_3 до Верховного Суду. Ухвлою Верховного Суду від 20 березня 2024 року зупинено дію указаних рішень Шевченківського районного суду м.Львова та Львівського апеляційного суду, про що було повідомлено Міністерство юстиції. Тобто, на час розгляду Міністерством юстиції скарги Львівської міської ради не вирішеним був спір щодо відповідного нерухомого майна.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року (справа № 910/1686/24) зазначив наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо: наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав (пункт 3 частини шостої статті 37).

Відповідно до постанов Верховного Суду від 31 серпня 2021 року (справа №910/16115/20), від 4 грудня 2019 року (справа №823/588/16) у разі відкриття судового провадження, зокрема, щодо нерухомого майна у Міністерства юстиції України не має повноважень здійснювати розгляд скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно. Такий спір підлягає вирішенню у судовому порядку.

Верховний Суд у своїх постановах від 26 лютого 2022 року у справі №906/785/21, від 14 грудня 2022 року у справі №910/16463/21, від 2 березня 2023 року у справі №925/1662/21 звернув увагу на те, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №752/30324/21, зокрема, зазначила: «Отже, Міністерство юстиції України не наділено повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав у разі наявності судового спору щодо відповідного нерухомого майна.

Подібний правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 3 квітня 2024 року у справі № 916/4093/21.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що Державному реєстратору Савостіну Ю.С. були надані всі необхідні для проведення реєстраційних дій передбачені законом документи. Державним реєстратором не встановлено обтяжень та судових рішень, що скасовували надані ОСОБА_3 для проведення реєстраційних дій рішення Брюховицької селищної ради № 299 від 4 травня 2017 року та договір оренди водного об?єкта №2 від 5 травня 2017 року, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_3 . З рахуванням зазначеного, державним реєстратором не встановлено підстав для відмови в державній реєстрації прав, зупинення державної реєстрації прав або зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Оскаржуваний пункт 2 наказу Міністерства юстиції України № 1209/5 від 25 квітня 2024 року не містить посилань на правові підстави для скасування рішень реєстратора, обґрунтування порушень прав скаржника, що дає підстави вважати, що зазначений пункт наказу не відповідає положенням чинного законодавства в сфері державної реєстрації, оскільки Міністерством юстиції України не встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, а також за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав. Міністерство юстиції України у своєму рішенні не зазначило конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав. 

З урахуванням встановленого, належить зробити висновок про під ставність апеляційної скарги та позних вимог, які підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана її представником - ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 31 грудня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства юстиції України № 1209/5 від 25 квітня 2024 року «Про задоволення скарги» щодо визнання прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювання рішення від 6 лютого 2024 року № 71443114 державного реєстратора Яворівської місько ради Львівської області Савостіна Ю.С.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: _______________ Ю.Р. Мікуш             _______________Р. В. Савуляк