ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9306/25 Справа № 202/5986/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 липня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її його опікуном.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є її рідним братом, який постійно мешкає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .
З часу свого народження ОСОБА_2 знаходився на обліку і лікаря-психіатра з приводу важкого психічного розладу.
На теперішній час ОСОБА_2 є інвалідом першої групи безстроково та відповідно до довідки МСЕК потребує стороннього догляду та нагляду.
Внаслідок психічної хвороби ОСОБА_2 не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутися, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому.
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено його опікуном мати ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.
Опікунська рада при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області надала пропозиції щодо встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення її його опікуном.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа – опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення опіки та призначення опікуна відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що на цей час відсутнє судове рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним, чинність якого відповідає приписам частини 6 статті 300 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року набрало законної сили до внесення змін до ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року, дане судове рішення не має строкових обмежень щодо його дії і на теперішній час є чинним. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства.
Згідно з наданою заявником копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року у справі № 2-898-2000 р., яке набрало законної сили 05 жовтня 2000 року, ОСОБА_2 було визнано недієздатним.
Відповідно до копії посвідчення згідно з рішенням виконкому Кіровської селищної ради № 135 від 25 жовтня 2000 року опікуном ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 628.
Згідно з поданням опікунської ради над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради, затвердженим розпорядженням начальника військової адміністрації № 591 від 02 червня 2025 року, опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), вважає можливим рекомендувати Індустріальному районному суду міста Дніпра призначити ОСОБА_1 опікуном повнолітнього ОСОБА_2 у випадку визнання його судом недієздатним.
Розглядаючи питання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд виходить із того, що згідно з частиною 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на цей час відсутнє судове рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним, чинність якого відповідає приписам частини 6 статті 300 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу (частина 2 статті 300 ЦПК України).
При цьому відповідно до частин шостої – восьмої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Отже, за змістом наведених норм суд встановлює опіку над фізичною особою, яка визнана судом недієздатною, та призначає або замінює їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Указаними нормами права врегульовано питання звільнення судом опікуна від повноважень та призначення недієздатній особі нового опікуна. У свою чергу, у частині п`ятій Правил опіки та піклування надано чітке розмежування правового механізму звільнення опікунів (піклувальників) від їх обов`язків та підстави і умови припинення опіки (піклування). Так, зокрема, визначено, що опіка припиняється унаслідок смерті опікуна.
Таким чином, у випадку смерті призначеного опікуна не може відбуватися звільнення його від повноважень та заміна на нового опікуна у порядку частини другої статті 300 ЦПК України.
Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до положень частин 1 і 2 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною, а також піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає відповідно опікуна чи піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п. 3.1 Правил опіки та піклування).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі за текстом - Правила опіки та піклування).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22 (провадження №61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі №736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі №372/3474/21, від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24.
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року набрало законної сили до внесення змін до ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року, дане судове рішення не має строкових обмежень щодо його дії і на теперішній час є чинним, у зв`язку з чим є всі підстави для задоволення її скарги, колегія суддів відхиляє, оскільки строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлюється судом, але не може перевищувати двох років, тоді як з моменту ухвалення судового рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним минуло більше 25 років.
Вірно встановивши, що обов`язковою умовою для встановлення над особою опіки та призначення опікуна повинно бути чинне рішення про визнання особи недієздатною, або про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви, з вказаним вискоком погоджується й апеляційний суд.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 липня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2025 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко 

О.В. Свистунова