ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1775/25
Провадження № 33/820/615/25

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Винту Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Винту Є.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
 Стягнуто з   ОСОБА_1 , в користь держави, судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
Роз`яснено ОСОБА_1 порядок та строки сплати штрафу чи оскарження постанови суду.
За постановою суду, 01 липня 2025 р о 22 год 11 хв в с.Колом`є Шепетівського району Хмельницької області, по вулиці Миру, 38, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом - автомобілем марки ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі відмовився , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись з постановою суду захисник  ОСОБА_1  – адвокат Винту Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1  є військовослужбовцем, а тому він міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те, а саме начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тесті, як це встановлено ст. 266-1 КУпАП. Тому уважає, що вся процедура огляду  ОСОБА_1  працівниками поліції є недійсною, а її результати недопустимими доказами.  
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Винту Є.Ю., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції,  при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами. 
З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №378500 від 01.07.2025 слідує, що ОСОБА_1  01 липня 2025 р о 22 год 11 хв в с.Колом`є Шепетівського району Хмельницької області, по вулиці Миру, 38 керував транспортним засобом - автомобілем марки ГАЗ 3110 з державним номерним знаком  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими дослідженими судом першої та апеляційної інстанцій, зокрема даними:
- розписок ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
- акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 01.07.2025 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, але він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" ;
- направлення водія ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння до КнП "Славутська міська лікарня" у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, з якого вбачається, що такий огляд йому не проводився.
У відповідності до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції
З даних відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що 01.07.2025  о 22:11 год, на місці зупинки транспортного засобу марки ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував  ОСОБА_1 ,  поліцейський Маєвський О.В.  повідомив водія про  причини зупинки:  військовий стан,  відсутність  підсвічування  заднього номерного  знаку на автомобілі,  не засвічуються  задні стопи.  Поліцейські вказали  ОСОБА_1  на наявність у нього  ознак  алкогольного сп`яніння: запах алкоголю  з порожнини рота, порушена координація рухів та запропонували йому  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за  допомогою приладу "Драгер" або в медичному закладі, однак  ОСОБА_1  відмовився від такого огляду і повідомив, що вживав медичний препарат  Барбовал. В подальшому було здійснено оформлення адміністративних матеріалів.  
Зафіксовані відеозаписом обставини дають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Ці обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі, твердження захисника та дають підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Аргументи апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд мав бути проведений не працівниками поліції, а начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України відхиляються виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
За змістом цієї статті огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був виявлений 01.07.2025 о 22 год 11 хв в АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, під час керування транспортним засобом.
Тобто, у даному випадку  ОСОБА_1 є особою яка керувала цивільним транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції поза межами розташування військової частини. Даних про те, що у визначений у протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання своїх обов`язків військовослужбовця, матеріали справи не містять, суду таких не надано.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 представника військової служби правопорядку поліцейські не повинні запрошувати.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Відповідно проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст.255,266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
Вказаних вимог Закону працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
Твердження сторони захисту в судовому засіданні про вживання ОСОБА_1 лікарського припарату Барбовалу, що і стало причиною його відмови від проходження огляду є безпідставними, оскільки вживання медичного препарату не звільняє водія від обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено.
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
       Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області  від 14 серпня 2025 стосовно ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Винту Є.Ю. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша