УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/859/25 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М. 
Категорія 41 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №283/859/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Площенко Наталія Федорівна 
на рішення  Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Саланди О.М. 
встановив:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ»)звернулося до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 37 413,45 грн. та понесені судові витрати.
На обґрунтування позову посилається на те, що 10.03.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 14832-03/2024 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 
19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 14832-03/2024 в сумі 14 729,65 грн., з яких: 5 891,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 837,85 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн - сума заборгованості по штрафним санкціям. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
В подальшому 07.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № 11328-04/2024, який також укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 11328-04/2024 в сумі 13 500,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 500,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості по штрафним санкціям. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
08.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 2893651, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.  
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 183,80 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 264,80 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 5 919,00 грн. - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
У порушення умов договорів відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за ОСОБА_1 рахується заборгованість на вказані вище суми, яку позивач просить стягнути на свою користь та судові витрати.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором № 14832-03/2024 в розмірі 14 729,65 грн., з яких: 5891,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 837,85 грн. - сума заборгованості за процентами;  за кредитним договором № 11328-04/2024 в розмірі 13 500,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 500,00 грн. - сума заборгованості за процентами; за договором позики № 2893651 в розмірі 9 183,80 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 264,80 грн. - сума заборгованості за відсотками ; 5919,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі 37 413,45 грн. Також стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність через недоведеність обставин, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позов в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано жодного доказу виконання первісними кредиторами вимог договорів щодо надання кредитних коштів. При цьому належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми коштів можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які стороною позивача надані не були. Також звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача.Крім того зазначає, що умови кредитних договорів про нарахування відсотків у розмірі понад 1% в день є нікчемними, оскільки вони суперечать вимогам Закону України від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких закону України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» який набрав чинності 24.12.2023. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» не скористалось. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 10.03.2024 року між «Аванс кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №14832-03/2024 (а.с.9-13). 
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1751 і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 .
Згідно умов договору, відповідачці надано кредит у розмірі 6 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк кредитування становить 120 днів. Дата повернення кредиту - 07.07.2024. Розмір процентної ставки - 2,50 % в день.
Відповідно до п. 1.6 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки 4731-21хх-хххх-3489.
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору (п.3.1. договору). Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит зазначена у Паспорті споживчого кредиту (а.с.9-15).
19.09.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс кредит» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.29-32).
Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 14 729,65 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5891,80 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 8 837,85 грн. (а.с.33).
07.04.2024 року між «Аванс кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11328-04/2024 (а.с.19-25).
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W2914 і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . 
Згідно умов договору, відповідачці надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк кредитування становить 120 днів. Дата повернення кредиту - 04.08.2024. Розмір процентної ставки - 2,50 % в день.
Відповідно до п. 1.6 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки 4731-21хх-хххх-1435.
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору (п.3.1. договору). Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит зазначена у Паспорті споживчого кредиту (а.с.19-24).
19.09.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс кредит» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.29-32).
Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 13 500,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9 500,00 грн. (а.с.33).
В подальшому 08 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2893651 (а.с.36-39).
За умовами договору Товариство зобов`язалось передати відповідачу у власність позику на погоджений умовами договору строк шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума кредиту склала 3 000,00 грн., строком на 30 днів із денною процентною ставкою (фіксована) 1,5% з дня користування позикою до дати повернення позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п.21).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу за плату право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2893651 в сумі 9183,80 грн., з яких: 3 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 264,80 грн. – сума заборгованості за відсотками, 5 919,00 грн. – сума заборгованості за пенею (а.с.40-47).
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за кредитними договорами і договором позики в розмірах тіла кредиту, нарахованих процентів та пені.
Проте повністю з такими висновками суду погодитися неможливо виходячи з наступного.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зібрані докази вказують на те, що 10 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №14832-03/2024, на виконання якого ТОВ «Аванс Кредит» перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 6 000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути через 120 днів, тобто до 07.07.2024 року, і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,50% на день.
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
У подальшому ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Також 07 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11328-04/2024, на виконання якого ТОВ «Аванс Кредит» перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 4 000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути через 120 днів, тобто до 04.08.2024 року, і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,50% на день.
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
У подальшому ТОВ «Аванс Кредит»» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що  ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитними договорами, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 28 229,65 грн.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами через відсутність, на її думку, належних доказів укладення електронних договорів між ОСОБА_1 і ТОВ «Аванс Кредит», надання кредитних коштів первісним кредитором спростовуються наданими позивачем доказами та матеріалами справи. 
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів №14832-03/2024 від 10.03.2024, №11328-04/2024 від 07.04.2024. Зазначені договори недійсними не визнано.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що надані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників у сукупності є належними та допустимими доказами у справі, відповідають вищенаведеним вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитними договорами. Натомість відповідачкою визначений у позовній заяві розрахунки заборгованості не спростовано, будь-яких доказів щодо погашення нею боргу за кредитними договорами суду не надано. 
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що відповідач уклала договір про надання фінансового кредиту №14832-03/2024 та отримала кошти 10.03.2024 року під 2,5 % на день, а договір про надання фінансового кредиту №11328-04/2024 та отримала кошти 07.04.2024 під відсоткову ставку 2,5% на день також.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відсотки в погодженому сторонами умовами договору розмірі, який також не виходить за граничні межі відсотків, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», тому вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за відсотками за вказаними договорами у розмірі 8 837,85 грн. та 9 500,00 грн. відповідно є обґрунтованими, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.
Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за договорами позики №2893651 від 08.05.2024 виходячи з наступного.
За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що договір позики №2893651 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений 08.05.2024 року. 
Натомість договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними договорами позики, був укладений 14.06.2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року.
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу був укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики, укладеними між ними 08.05.2024, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики №2893651  в розмірі 9 183,80 грн., оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №2893651, що був укладений 08.05.2024, від первісного кредитора - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача по справі, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача в загальному розмірі 9183,80 грн., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасування, з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., за подачу відповідачем апеляційної скарги – 3 633,60 грн., а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (75%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 271,00 грн., а з позивача на користь відповідача 908,40 грн. (25%). З урахуванням вищевикладеного рішення районного суду щодо розподілу судових витрат підлягає зміні. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Площенко Наталія Федорівна, задовольнити частково.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за Договором позики №2893651 в розмірі 9 183,80 грн., з яких: 3 000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 264,80 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5 919,00 грн. – сума заборгованості за пенею,скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року в частині стягнення заборгованості за договорами у загальному розмірі змінити, зменшивши її розмір з 37 413,45 грн. до 28 229,65 грн. 
Рішення в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми судового збору змінити, зменшивши його розмір з 3 028,00 грн. до 2 271,00 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1  понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 908,40 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Судді