Дата документу 11.09.2025 Справа № 333/9028/23

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/3028/23  Пр. № 22-ц/807/964/25	Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня2025 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кухаря С.В., Полякова О.З.
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17 березня 2025 року у справі за позовом КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАПОРІЗЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» (надалі - КНП «ЗОКЛ» ЗОР) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за найм приміщення 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року КНП «ЗОКЛ» ЗОР звернулося до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-2), в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 44431,08 грн., а також судовий збір 2684,00 грн. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 18 червня 2020 року між КНП «ЗОКЛ» ЗОР та ОСОБА_1 було укладено договір № 46 найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР. Відповідно до п.1.1. умов цього Договору найму, балансоутримувач надає наймачу (членам його родини) площу в Пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР для проживання, а наймач (члени його родини) зобов?язуються сплачувати у встановленому договором порядку плату за проживання у Пансіонаті. Пунктом 1.2. умов цього Договору сторони погодили, що балансоутримувач надає наймачу у тимчасове користування приміщення у Пансіонаті (ліжко - місце в кімнаті) кімната АДРЕСА_1 . Починаючи з 01.09.2020 року та по 01.03.2022 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті грошових коштів з житлово-комунальних послуг за Договором в розмірі 44431,08 грн. Також, позивач неодноразово попереджував відповідача про наявність боргу та необхідність його негайного погашення, проте, відповідач письмові та усні попередження та вимоги ігнорує по сьогоднішній день та до адміністрації підприємства не з`являється, сплачувати заборгованість не має наміру. У зв?язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх договірних обов?язків в частині сплати коштів з житлово-комунальних послуг, КНП «ЗОКЛ» ЗОР змушене звернутися до суду з даною позовною заявою.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Стоматова Е.Г. (а.с.11). Ухвалою суду першої інстанції від 19.10.2023 року (а.с.15) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2024 року (а.с.34-36) позов позивача у цій справі задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь КНП «ЗОКЛ» ЗОР (ЄДРПОУ 02006716) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 44431,08 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.34-36).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2024 року заяву представника відповідача  ОСОБА_1  – адвоката Железняк Л.В. про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі задоволено, заочне рішення скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.70-72). 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року (а.с.160-163) позовні позивача у цій справі задоволено частково. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь КНП «ЗОКЛ» ЗОР (ЄДРПОУ 02006716) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 37431,08 грн. та судовий збір в розмірі 2261,14 грн.
Позивач КНП «ЗОКЛ» ЗОР із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови у задоволенні позовних вимог, погодилось, останнє в апеляційному порядку не оскаржувало.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.168-175) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Крім того, стороною відповідача було подано апеляційному суду заяви із додатками, в яких останній просив: - враховуючи майновий стан відповідача, звільнити його від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі (а.с.178,180-183), - викликати свідків: -  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  (а.с. 179). 
В автоматизованому порядку 04.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.186). Ухвалою апеляційного суду від 07.04.2025 року (а.с.187-189) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 14.04.2025 року (а.с.190). Ухвалою апеляційного суду в порядку задоволення вищезазначеної заяви сторони відповідача звільнено відповідача від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі; апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 21.04.2025 року (а.с.192-193), у задоволенні вищезазначеної заяви сторони відповідача про виклик вищезазначених свідків у цій справі відмовлено; дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.194). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн., у цій справі ціна позову 44431,08 грн. – а.с. 1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
КНП «ЗОКЛ» ЗОР, як позивач, подав відзив на апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с.210-212).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, перебування судді-доповідача у відпустці у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка а.с.225).
В автоматизованому порядку 11.09.2025 року суддями Кухар С.В. та Поляков О.З. у цій справі замінено суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.с. 226-227).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  в особі представника Железняк Л.В. у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав. 
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст.ст. 509, 525-526, 530, 546, 549, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 18 червня 2020 року між КНП «ЗОКЛ» ЗОР (балансоутримувач), та ОСОБА_1 (наймач) було укладено договір № 46 найму приміщення у пансіонаті КНІ «ЗОКЛ» ЗОР (копія а.с.5-6).
Відповідно до п.1.1. умов цього договору найму, балансоутримувач надає наймачу (членам його родини) площу в Пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР для проживання, а наймач (члени його родини) зобов?язуються сплачувати у встановленому договором порядку плату за проживання у Пансіонаті.
Пунктом 1.2. умов цього договору сторони погодили, що балансоутримувач надає наймачу у тимчасове користування приміщення у Пансіонаті (ліжко - місце в кімнаті) кімната АДРЕСА_1 .
Згідно з п.1.4 договору передбачено, що приміщення, яке надається для проживання являє собою: одна кімната загальною (жилою площею) 32,3 кв. м.
Пунктом 2.2.1. Договору передбачено, що балансоутримувач має право вимагати своєчасної оплати згідно виставлених рахунків.
Відповідно до п.2.3.1 договору наймач зобов`язується своєчасно, до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, вносити плату за користування приміщенням Пансіонату згідно наданих рахунків.
Згідно з п. 3.1 договору передбачено, що вартість проживання у Пансіонаті складається з плати з житлово - комунальних послуг (послуг з управління Пансіонатом, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами) та інших витрат, необхідних для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна ОСОБА_6 ).
Пунктом 3.2 договору визначено, що розмір платежів встановлюється на підставі фактичних видатків лікарні на утримання Пансіонату та згідно наданих постачальниками комунальних послуг рахунків.
Відповідно до п.3.3 договору передбачено, що оплата рахунків повинна здійснюватися наймачем Пансіонату не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до його розірвання.
Згідно з п.5.2 договору сторони погодили, що спори, що виникають між сторонами при виконанні договору, вирішуються відповідно до законодавства України у судовому порядку.
Факт розірвання договору найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР № 46 від 18 червня 2020 року підтверджується актом від 28 лютого 2022 року про передачу ключів від кімнати № 27 (а.с.128-зворот).
З 01.09.2020 року та по 01.03.2022 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті грошових коштів з житлово-комунальних послуг за договором в розмірі 44431,08 грн. (розрахунок а.с. 7).
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 на підтвердження часткового погашення заборгованості у цій справі було надано квитанції: - платіжна інструкція № 66Н7-АА7Т-АА89-5К9Н від 21 грудня 2019 року на суму 1270,00 грн.; - платіжна інструкція № КАР8-55А7-М5ХТ-06Н2 від 08 травня 2020 року на суму 1000,00 грн.; - квитанція від 23 листопада 2020 року на суму 4000,00 грн.; - платіжна інструкція № АМ7Н-726Х-3Х30-Е3ВЕ від 30 грудня 2020 року на суму 3000,00 грн.; - платіжна інструкція № 3Т2М-2551-23АА-01МЕ від 05 березня 2021 року на суму 500,00 грн.; - платіжна інструкція № 6286-РЕ6С-А3НР-РС08 від 30 травня 2021 року на суму 200,00 грн.; - платіжна інструкція № 3218-472Н-761Х-СР1Н від 08 вересня 2021 року на суму 400,00 грн. (а.с. 146-153). 
Однак, судом першої інстанції правильно не було прийнято до уваги платіжні інструкції № 66Н7-АА7Т-АА89-5К9Н від 21 грудня 2019 року на суму 1270,00 грн. (а.с. 146) та № КАР8-55А7-М5ХТ-06Н2 від 08 травня 2020 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 147), оскільки вони не входять в період заборгованості. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті за спожиті ними комунальні послуги та найм житлового приміщення за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року частково була ним погашена, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума заборгованості становить 37431,08 грн. (розрахунок: заявлено позивачем заборгованості 44431,08 грн. – надані суду першої інстанції квитанції відповідачем про часткову сплату заборгованості 7000,00 грн. (розрахунок: дублікат квитанції від 23.11.202 року на суму 4000,00 грн. (а.с.148) – квитанція від 30.12.2020 року на суму 3000,00 грн. (а.с.149)), оскільки решта платежів відповідача на 1400,00 грн. були вже враховані позивачем в розрахунку заборгованості відповідача у цій справі - а.с. 129 зворот - 130), та, відповідно, суд першої інстанції правильно вважав, що позові вимоги позивача до відповідача у цій справі є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  є такими, що фактично дублюють доводи заперечень відповідача на позов позивача у цій справі у суді першої інстанції (а.с. 89-91), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою. 
Наданий стороною відповідача суду першої інстанції у цій справі договір найму (оренди) іншого житла у вигляді квартири АДРЕСА_2 , укладеного 01.08.2021 року між ОСОБА_1 та третьою особою -  ОСОБА_7  (копія а.с. 85), на підтвердження стороною відповідача факту проживання відповідачем в певний період нарахування вищезазначеної заборгованості позивачем відповідачу у цій справі, без згоди та без належного повідомлення про це позивача КНУ «ЗОКЛ» ЗОР, а також без дострокового розірвання сторонами вищезазначеного договору найму сторін у встановлений законом та вищезазначеним договором сторін спосіб до 28.02.2022 року (акт позивача про отримання 28.02.2022 року  ключів від вищезазначеного приміщення відповідача у Пансіонаті лише від третіх осіб, а не відповідача, – копія а.с. 128 зворот) та без здачі вищезазначеного приміщення у Пансіонаті та ключів від нього за відповідним актом відповідачем позивачу (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані), не впливає на відносини відповідача із позивачем за вищезазначеним договором найму та не звільняє саме відповідача ОСОБА_1 від виконання обов`язків, визначеним вищезазначеним договором найму від 18.06.20220 року сторін та зокрема від обов`язку сплати ним на користь позивача КНП «ЗОКЛ» ЗОР вищезазначеної заборгованості у період дії останнього.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Суд першої інстанції правильно у цій справі виходив із, що:
- факт розірвання договору найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР № 46 від 18 червня 2020 року підтверджується актом від 28.02.2022 року про передачу ключів від кімнати №27 (а.с.128-зворот),
- заборгованість відповідача по оплаті за спожиті ними комунальні послуги та найм житлового приміщення за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року,лише частково була ним погашена, а тому сума заборгованості становить 37431,08 грн.. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову КНП «ЗОКЛ» ЗОРта, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення. 
Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Оскільки, надані стороною відповідача виключно до її вищезазначеної заяви про звільнення відповідача від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі на підтвердження майнового стану останнього (довідка ВПО – копія а.с. 180, довідка до акту огляду МСЕК від 08.05.2024 року про надання відповідачу 3 (третьої) групи інвалідності на строк до 01.06.2025 року – копія а.с. 181, відомості ДПС України про доходи відповідача за період з січня 2024 року по грудень 2024 року – копія а.с.172, довідка ПФУ в Запорізькій області відносно відповідача – копія а.с. 183), на підставі яких апеляційним судом було задоволено останню (ухвала а.с. 192-193), не належать до такових. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції у цій справі у мотивувальній його частині та зокрема в частині розміру суми погашеної відповідачем заборгованості зазначено неправильно «8400,00 грн.» замість правильного «7000,00 грн.», не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони відповідача, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України. 
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок як позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. Окрім цього, встановлено, що відповідач був звільнений апеляційним судом від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі (ухвала апеляційного суду – а.с. 192-193).
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 11.09.2025 року.
Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Поляков О.З.