К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 жовтня 2025 року                                                                            місто Київ
 
справа № 379/533/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/14876/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дятлова Євгена Юрійовича на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Зінкіна В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
 
в с т а н о в и в :
 
У березні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дятлов Є.Ю., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м. Києві 22.08.2018 за актовим записом № 1824; повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач та відповідач мають двох спільних дітей, ОСОБА_4 2018 р.н. та ОСОБА_5 2020 р.н.
У сторін життя не склалося, відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, подружжя тривалий час фактично не підтримує шлюбно-сімейних стосунків, не спілкується між собою як подружжя, спільного господарства сторони не ведуть, мають роздільний бюджет, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки.
 На даний час шлюб носить формальний характер, між подружжям втрачене відчуття любові та відсутнє бажання спільного проживання і ведення спільного господарства, а тому відновлення сімейних відносин і збереження родини між подружжям є неможливим.
Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року позов задоволено. 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м. Києві 22.08.2018 за актовим записом № 1824 - розірвано.
Після розірвання шлюбу позивачці змінити прізвище на дошлюбне ОСОБА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Не погоджуючись з рішення суду, представник ОСОБА_1 адвокат Дятлов Є.Ю. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині змінення прізвища позивачки на дошлюбне та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_6 ».
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що при вирішенні питання про розлучення, помилково була зазначена позовна вимога щодо зміни прізвища позивачки. В рішенні помилково повернуто дошлюбне прізвище позивачки, вона бажала залишити теперішнє прізвище.
В судове засідання ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дятлов Є.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно. Адвокат Дятлов Є.Ю. надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів, з урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів та вимог апеляційною скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 22 серпня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1824.(а.с.4)
Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6 на звороті, а.с.7)
Причиною розірвання шлюбу є те що у них життя не склалося, відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, подружжя тривалий час фактично не підтримує шлюбно-сімейних стосунків, не спілкується між собою як подружжя, спільного господарства сторони не ведуть, мають роздільний бюджет, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. На даний час шлюб носить формальний характер, між подружжям втрачене відчуття любові та відсутнє бажання спільного проживання і ведення спільного господарства, а тому відновлення сімейних відносин і збереження родини між подружжям є неможливим.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час шлюб носить формальний характер, між подружжям втрачене відчуття любові та відсутнє бажання спільного проживання і ведення спільного господарства, а тому відновлення сімейних відносин і збереження родини між подружжям є неможливим. Оскільки, представник позивача в своїй позовній заяві зазначив, що після розірвання шлюбу позивачка має намір повернути собі дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про задоволення її вимог в цій частині, оскільки таким чином сторона скористалася наданим їй правом вибору, що закріплено в положеннях ч.1 ст. 113 СК України.
Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. 
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не оскаржується, тому з урахуванням ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Зазначене дає підстави для висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, представник позивачки - адвокат Дятлов Є.Ю, просив суд, зокрема, повернути ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
Крім того, відповідно до протоколу судового засіданні від 05 червня 2025 року представник позивачки - адвокат Дятлов Є.Ю. позов підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі, заяв чи клопотань не подавав.
Оскільки, представник позивачки в позовній заяві зазначив, що після розірвання шлюбу позивачка має намір повернути собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині, оскільки сторона скористалася наданим їй правом вибору прізвища, що закріплено в положеннях ч. 1 ст. 113 СК України.
Доводи апеляційної скарги про помилковість зазначення в позові вимоги щодо зміни прізвища позивачки, колегія суддів відхиляє, оскільки саме сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а не суд.
Тобто, саме сторона позивача розпорядилася на власний розсуд своїми процесуальними правами та визначилася з позовними вимогами, які пред'явила до відповідача.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, рішення відповідає змісту заявлених вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про повернення дошлюбного прізвища - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дятлова Євгена Юрійовича - залишити без задоволення.
Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про повернення дошлюбного прізвища- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: