15.10.25
22-ц/812/1811/25
Справа № 473/4339/25                                  Головуюча у 1-й інстанції Лузан Л. В.
Провадження № 22ц/812/1811/25                  Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
 
Іменем України

15 жовтня 2025 року                                                                м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючої - судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,  
за участю секретаря: Шурми Є. М.
розглянув у відкритому судового засіданні  цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокатка
Мартинюк Юлія Сергіївна,
на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Лузан Л. В. у приміщенні суду в місті Вознесенську Миколаївської області о 13 годині 30 хвилині зі складанням повного судового рішення, у справі
за заявою
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 
заінтересована особа – Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану
у Вознесенському районі Миколаївської області
Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
(далі – Вознесенський відділ ДРАЦС)
про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И Л А: 

В серпні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини.
Заявники зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим у них народилася дитина жіночої статі, громадянка України, ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком - громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Після народження дитини, їм видано медичне свідоцтво про народження дитини, зроблений актовий запис про народження дитини та ІНФОРМАЦІЯ_4 відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану міністерства юстиції республіки Крим видане відповідне свідоцтво про народження дитини. 
Втім, такі документи про народження дитини за законодавством України є недійсними, оскільки видані окупаційними органами влади російської федерації.
Зазначені обставини перешкоджають заявникам, які батьками дитини, оформити реєстрацію народження доньки в органах РАЦС України.
В якості заінтересованих осіб заявниками зазначено Вознесенський відділ ДРАЦС.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. 
Під час ухвалення рішення, суд виходив з того, що дані про матір дитини, визначені у поданих нею документах, що видані окупованою владою, не дають можливості встановити, що саме у заявниці, громадянки України, та її чоловіка ОСОБА_2 народилася дитина на окупованій території.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокатка Мартинюк Ю. С., посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким вимоги заяви задовольнити.
На думку заявниці судом першої інстанції не враховано, що територія міста Сімферополь АР Крим є тимчасово окупованою територією України, де видаються документи, які є недійсними. Тому за доведенням заявницею факту народження нею дитини на тимчасово окупованій території є достатнім для встановлення його у судовому порядку, оскільки іншого шляху немає.        
Справа розглянута в суді апеляційної інстанції за відсутністю її учасників за їх належним повідомленням та подачею заяви про розгляд справи за їх відсутністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заявниками надані докази на підтвердження народження дитини, де їх паспортні дані та місце реєстрації не відповідає паспортним даним, зареєстрованим на території України, що унеможливлює встановлення такого факту.
Разом з тим, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права. 
Відповідно до змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, та заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 
Частинами 2 та 3 статті 317 ЦПК України визначається, що справи про встановлення факту народження на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно та у рішенні повинні бути зазначені встановлені судом дані про дату та місце народження особи, про її батьків.
У самій заяві за положеннями статті 318 ЦПК України повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; та докази, що підтверджують факт. 
За такого, заявники звертаючись до суду з заявою про встановлення факту народження дитини посилалися на те, що місто Сімферополь є тимчасово окупованою територією України, внаслідок чого зареєструвати факт народження дитини у відповідних органах реєстрації України є неможливим за наявності медичної довідки про народження дитини, що видана окупаційною владою. Метою встановлення цього факту є одержання дитиною громадянства своїх батьків – громадянства України.
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим і місто Сімферополь є тимчасово окупованими російської федерацією з 20 лютого 2014 року.
Таким чином народження дитини на тимчасово окупованій території у місті Сімферополь надає право батькам на встановлення такого факту судами України.
Тому, посилаючись на народження дитини у місті Сімферополь заявниця надала копію медичного свідоцтва про народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 серії №35, виданого 20 січня 2025 року медичною установою, що утворена органами окупаційної влади (а.с.12).
Також надала довідку про народження №Р-00448 ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь, батьками якої є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 (а.с.13). Довідка про народження сформована та видана матері також органами окупаційної влади.
Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлюється, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті (утвореними не за законодавством України), є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
В той же час пунктами б, в та ґ статті 2 глава 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту України від 18.10.2000 №52/5, визначено, що державна реєстрація народження особи здійснюється на підставі медичного висновку або медичного свідоцтва про народження, сформованих в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я або виданих за формою, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545, чи на підставі медичного документу, що виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При відсутності ж підстав для державної реєстрації народження, визначених у пункті ґ цієї статті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.
Тому, посилаючись на відсутність у переліку Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України медичного свідоцтва про народження, виданого на тимчасово окупованій території закладом, що утворений органами окупаційної влади, як підстави для проведення реєстрації народження дитини у відповідності до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами реєстрації актів цивільного стану на території України за заявами батьків, громадян України, мати дитини ОСОБА_1 просила встановити факт народження на підставі рішення суду.
Втім, суд першої інстанції, вважаючи недостатніми надані заявниками докази, зокрема, за наявності різночитання відомостей про матір дитини в частині наявності у неї паспорту російської федерації та іншого зареєстрованого місця проживання на території російської федерації, відмовив у встановленні факту. При тому не звернув увагу на положення частини 6 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», де презюмується, що примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.
За такого, слід виснувати, що мати дитини ОСОБА_1 , яка народилася у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим на території України, має громадянство України, та під час окупації отримала паспорт російської федерації, не є особою, що втратила громадянство України, внаслідок чого має право на встановлення фактів народження своєї дитини на тимчасово окупованій території, на підставі законодавства України з метою набуття дитиною громадянства України.
За наведених обставин, колегія суддів висновує, що заявницею дотримано усіх умов, визначених у статті 318 ЦПК України, оскільки: нею та її чоловіком подана заява, що має на меті встановити юридичний факт народження їх дитини з метою отримання дитиною громадянства своїх батьків – громадянства України; підтвердження неможливості реєстрації такого факту органами реєстрації за українським законодавством на підставі медичного документу, виданого медичним закладом, утвореним окупаційною владою; та подачею усіх можливих письмових доказів, що свідчать про те, що у заявників ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина жіночої статі у місті Сімферополь, якій надано П.І.Б., як ОСОБА_3 . 
Отже, установивши такі факти, суд першої інстанції не врахував положення статей 317-318 ЦПК України, статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в України, а також неможливість підтвердити такий факт в іншому порядку за наявністю виданої довідки медичним закладом, що утворений окупаційною владою, помилково відмовив у задоволенні заяви, з огляду на наявність у заявників інших паспортних даних, зареєстрованих у російській федерації.
Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено без дотримання норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового про задоволення заяви про встановлення факту народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь. 
Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені адвокаткою Мартинюк Юлією Сергіївною, задовольнити. 
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву про встановлення факту народження дитини - задовольнити.
Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим України ОСОБА_3 у подружжя: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Сімферополь, громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Ялти, громадянина України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуюча                                                 О. О. Ямкова
Судді                                                 Т. В. Крамаренко
                                                       О. В. Локтіонова