П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7585/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Пацко О.О.   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
16 вересня 2025 року                                                                                 м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Гавриленко І.А.,
представника позивача: Антонюка В.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно господарського штрафу у сумі 51000,00 грн. за порушення вимог ч.2 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що дійсно 19.08.2024 він керував автомобілем марки «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1 та на дільниці дороги 574 кілометру траси Київ-Чоп був зупинений працівниками державної служби України з безпеки на транспорті у Закарпатській області. Проте, при перевірці документів ніяких питань відносно того, що він порушив правила дорожнього руху, чи не виконав вимоги про зупинку працівники служби до нього не ставили. Копію прийнятого рішення, про накладення штрафу отримав лише 24.01.2025 та відразу звернувся з адміністративним позовом до суду. В ході перевірки реєстрів виконавчого провадження в березні 2025 року було встановлено, що на даний час Коростенським відділом ВДВС 09.12.2024, відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , про стягнення адміністративного штрафу в сумі 102000 гривень за порушення вимог ч.2 ст. 122-2 КУпАП, та коштів виконавчого збору. З прийнятим рішенням не згоден, так як воно прийняте без повного та об`єктивного аналізу всіх обставин справи.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В силу ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього рухуУкраїни передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Судом встановлено, що 19.08.2024, на а/д М-06 Київ-Чоп, 774 км старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області проводилася рейдова перевірка транспортних засобів на предмет дотримання перевізниками вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».
Підставою для проведення такої перевірки був щотижневий графік від 19.08.2024 та складеного на підставі цього направлення НР 001781 від 19.08.2024.
У визначеній ділянці автодороги, старшими державними інспекторами була здійснена спроба зупинити транспортний засіб позивача у спосіб встановлений п. 4,12,14,15 Порядку проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) затвердженій постановою КМУ №1567 від 06.11.2008 (в редакції, затвердженої постановою КМУ від 2 лютого 2022 р. № 79).
Однак, позивач, знехтував законною вимогою посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу, яка встановлена п.122-2 КУпАП.
Позивач не зупинився на вимогу й при супроводженні транспортного засобу у русі, коли інспектори за допомогою гучномовця вимагали зупинитись. Така поведінка містить ознаки порушення правил дорожнього руху, а ткож про незаконні дії особи, яка керує транспортним засобом.
Єдиним правильним рішенням при такій протиправній поведінці учасників дорожнього руху, який загрожує небезпеці всіх його учасників був виклик патрульної поліції. Задля недопущення негативних наслідків, повязаних із небезпечною поведінкою, посадовими особами відповідача був викликаний патруль поліціїї за телефоном оперативного центру реагування «102».
Фото з місця події, зафіксоване в момент супроводження (переслідування), разом із працівниками патрульної поліції долучено до матеріалів справи. Звернення зафіксоване, про що є підтвердження у листі ГУНП №663-2024 від 03.09.2024 на запит в.о. начальника ВДН (к) у Закарпатській області №100001/5.1.1/14-24 від 22.08.2024.
Супроводження (переслідування) транспортних засобів є мірою примусового характеру, але така міститься в повноваженнях відповідача, затверджена Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті від 11.02.2015 в якому, п. 7,9 визначені її права.
Патрульна поліція виїхала за викликом, де й було здійснено зупинку відповідача у примусовому порядку. Тільки після таких дій, водій ОСОБА_1 зупинився.
Однак і після цього, водій ОСОБА_1 не надав інспекторам відповідача можливості перевірити документи на вантаж (транспортні засоби) посилаючись на те, що в них такого права не має.
У зв`язку із чим, був складений акт АР 072430 від 19.08.2024, за яким позивача було притягнуто до адміністартивно-господарської відповідалньнсоті за порушення абз.6 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність документів визначених у статті 53 (перелік необхідних документів при здійсненні перевезення вантажів у міжнародному сполученні).
У зв`язку із викликом патрульної поліції, старшим інспектором ВДН (к) у Закарпатській області була складена доповідна записка, яка скерована до в.о. начальника цього Відділу, в якому описано всі обствини даної справи, долучені фото матеріали, а також відео перевірки, зафіксоване на нагрудну камеру інспектора.
Враховуючи наявний склад адміністративного правопорушення, керівником Відділу було прийнято рішення викликати особу задля надання поясненнь та приягення його до адміністративної відповідальності за порушення ст.122-2 КУпАП.
Надалі, позивачу були направлені відповідні листи, на які, не було ані відповіді, ані фактичного прибуття на розгляд справи, тобто позивача належним чином було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
26.09.2024 відповідачем було винесено оскаржувану постанову №ПС000230, яка направлена для відома позивача засобами поштового зв`язку.
Факт ігнорування вимоги про зупинку також підтверджується матеріалами, долученими представником відповідача до відзиву (фото з місця події, зафіксоване в момент супроводження (переслідування).
Отже, твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Беручи до уваги наведені обставини, зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів його вини.
Відтак, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови від 26.09.2024 №ПС000230 за ч.2ст.122-2 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а позиція позивача не знайшла свого підтвердження при розгляді справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.