УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

09 вересня 2025 року
м. Київ

справа №200/1548/25
адміністративне провадження №К/990/35238/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши   касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (суддя             Смагар С.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року (колегія у складів суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., Гайдара А.В.)
у справі № 200/1548/25
за позовом     ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   
про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Івано-Франківській області від 26.02.2025 № 056650009661 за заявою ОСОБА_1 від 18.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 18.02.2025 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувати позивачу кожен повний рік роботи на провідних посадах як один рік 3 місяця із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8; зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою Кабінету Міністрів України № 202 періоди з 22.11.2009 по 30.11.2009, з 24.12.2009 по 31.12.2009, з 22.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 24.03.2010 по 31.03.2010, з 22.04.2010 по 30.04.2010, з 21.05.2010 по 31.05.2010, з 23.06.2010 по 30.06.2010, з 23.07.2010 по 31.07.2010, з 20.08.2010 по 31.08.2010, з 22.09.2010 по 30.09.2010, з 24.10.2010 по 31.10.2010 року, з 23.11.2010 по 30.11.2010, з 24.12.2010 по 31.12.2010, з 19.01.2011 по 31.01.2011, з 04.02.2011 по 28.02.2011, з 24.03.2011 по 31.03.2011, з 22.04.2011 по 30.04.2011, з 22.05.2011 по 31.05.2011, з 22.06.2011 по 30.06.2011, з 22.07.2011 по 31.07.2011, з 15.08.2011 по 31.08.2011, з 11.09.2011 по 30.09.2011, з 21.10.2011 по 31.10.2011, з 23.11.2011 по 30.11.2011, з 23.12.2011 по 31.12.2011, з 19.02.2012 по 29.02.2012, з 23.03.2012 по 31.03.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 22.05.2012 по 31.05.2012, з 13.06.2012 по 30.06.2012, з 11.07.2012 по 31.07.2012, з 24.08.2012 по 31.08.2012, з 21.09.2012 по 30.09.2012, з 23.10.2012 по 31.10.2012, з 23.11.2012 по 30.11.2012 року, з 22.12.2012 по 31.12.2012, з 23.01.2013 по 31.03.2013, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 22.03.2013 по 31.03.2013, з 11.04.2013 по 30.04.2013, з 11.05.2013 по 31.05.2013, з 21.06.2013 по 02.07.2013, з 18.09.2013 по 06.10.2014, 28.02.2017, 31.07.2017, з 07.08.2017 по 09.11.2017, з 29.12.2019 по 31.12.2019, з 17.01.2020 по 31.01.2020, з 15.02.2020 по 29.02.2020, з 08.06.2022 по 20.06.2022, з 26.06.2022 по 30.06.2022, з 22.07.2022 по 31.07.2022, з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 20.09.2022 по 30.09.2022 року, з 23.10.2022 по 31.10.2022, з 23.11.2022 по 30.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022, з 19.01.2023 по 31.01.2023, з 12.02.2023 по 28.02.2023, з 16.03.2023 по 26.03.2023, з 27.03.2023 по 30.09.2023, з 01.07.2024 по 23.12.2024, а також зарахувати до провідної посади «гірник очисного забою» періоди з 29.12.2019 по 31.12.2019, з 17.01.2020 по 31.01.2020, з 15.02.2020 по 29.02.2020, з 08.06.2022 по 20.06.2022, з 26.06.2022 по 30.06.2022, з 22.07.2022 по 31.07.2022 року, з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 20.09.2022 по 30.09.2022, з 23.10.2022 по 31.10.2022 року, з 23.11.2022 по 30.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022, з 19.01.2023 по 31.01.2023, з 12.02.2023 по 28.02.2023, з 16.03.2023 по 26.03.2023, з 27.03.2023 по 30.09.2023, з 01.07.2024 по 23.12.2024; зарахувати до страхового стажу період з 01.07.2024 по 23.12.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2025, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025, позов задоволено частково. А саме:
- визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ЄДРПОУ 20551088) № 056650009661 від 26.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ЄДРПОУ 20551088) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 18 лютого 2025 року про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах», зарахувавши до його пільгового стажу за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, періоди роботи: з 22.11.2009 по 30.11.2009, з 24.12.2009 по 31.12.2009, з 22.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 24.03.2010 по 31.03.2010, з 22.04.2010 по 30.04.2010, з 21.05.2010 по 31.05.2010, з 23.06.2010 по 30.06.2010, з 23.07.2010 по 31.07.2010, з 20.08.2010 по 31.08.2010, з 22.09.2010 по 30.09.2010, з 24.10.2010 по 31.10.2010, з 23.11.2010 по 30.11.2010, з 24.12.2010 по 31.12.2010, з 19.01.2011 по 31.01.2011, з 04.02.2011 по 28.02.2011, з 24.03.2011 по 31.03.2011, з 22.04.2011 по 30.04.2011, з 22.05.2011 по 31.05.2011, з 22.06.2011 по 30.06.2011, з 22.07.2011 по 31.07.2011, з 15.08.2011 по 31.08.2011, з 11.09.2011 по 30.09.2011, з 21.10.2011 по 31.10.2011, з 23.11.2011 по 30.11.2011, з 23.12.2011 по 31.12.2011, з 19.02.2012 по 29.02.2012, з 23.03.2012 по 31.03.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 22.05.2012 по 31.05.2012, з 13.06.2012 по 30.06.2012, з 11.07.2012 по 31.07.2012, з 24.08.2012 по 31.08.2012, з 21.09.2012 по 30.09.2012, з 23.10.2012 по 31.10.2012, з 23.11.2012 по 30.11.2012, з 22.12.2012 по 31.12.2012, з 23.01.2013 по 31.03.2013, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 22.03.2013 по 31.03.2013, з 11.04.2013 по 30.04.2013, з 11.05.2013 по 31.05.2013, з 21.06.2013 по 02.07.2013, з 18.09.2013 по 06.10.2014, 28.02.2017, 31.07.2017; до пільгового стажу за провідними професіями періоди: з 07.08.2017 по 09.11.2017 з 29.12.2019 по 31.12.2019, з 17.01.2020 по 31.01.2020, з 15.02.2020 по 29.02.2020, з 08.06.2022 по 20.06.2022, з 26.06.2022 по 30.06.2022, з 22.07.2022 по 31.07.2022, з 15.08.2022 по 31.08.2022, з 20.09.2022 по 30.09.2022, з 23.10.2022 по 31.10.2022, з 23.11.2022 по 30.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022, з 19.01.2023 по 31.01.2023, з 12.02.2023 по 28.02.2023, з 16.03.2023 по 26.03.2023, з 27.03.2023 по 30.09.2023;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

22.08.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Підставою касаційного оскарження судових рішень позивач визначає п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. При цьому недостатньо самого лише зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник не вказав на норми матеріального права, які були застосовані судами попередніх інстанцій неправильно, не навів умотивованих аргументів, у чому саме полягало таке неправильне застосування відповідних норм прав, натомість виклав фактичні обставини, процитував положення законодавства з наведенням реквізитів певних постанов Верховного Суду (без доведення при цьому подібності правовідносин), що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із правовим визначенням вищевказаної підстави касаційного оскарження та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, Суд звертає увагу на приписами п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, якими визначено, що судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) можуть бути оскарженні в касаційному порядку виключно у наступних випадках: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Проте скаржник не обґрунтував наявність у цьому випадку обставин, з якими той чи інший підпункт п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України пов`язує виникнення підстав для розгляду в порядку касаційного провадження рішень судів, ухвалених у справі, призначеній та розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали про залишення касаційної скарги без руху для подання примірників уточненої редакції касаційної скарги із наведеним у ній обгрунтуванням підстав касаційного провадження, передбачених ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 329, 330, 332 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі № 200/1548/25    залишити без руху.
2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
3. Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з дією воєнного стану в Україні.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб

Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко