УХВАЛА
 
17 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 497/1289/19
провадження № 61-11061св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А, Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кубей»,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року в складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Комлевої О. С.,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності.
Позов мотивований тим, що він є власником нежитлових будівель на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ОД № 510, виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області 04 липня 2014 року, а також рішень виконкому Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 09 вересня 2016 року № 39 і № 40 про надання поштової адреси нежитлових приміщенням, рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» від 06 вересня 2014 року (протокол від 06 вересня 2014 року № 3), яким йому, позивачу, затверджено право, підтверджене зазначеним свідоцтвом про право власності на майновий пай члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Кубей» серії ОД № 510 - на суму 143 308,00 грн, що видане на ім`я ОСОБА_1 04 липня 2014року. 
Позивач також посилався на ухвалене рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» (протокол від 06 вересня 2014 року № 3) про затвердження та виділення майна за переліком згідно з додатком № 2 до протоколу від 06 вересня 2014 року № 3, згідно з якими йому виділено свинарник-1, свинарник-2, склад №1 та склад №2; врегулювання майнових відносин відбулося у результаті реорганізації колективних сільськогосподарських підприємств: СВК «Кубей» є правонаступником КСП «Кубей» згідно з його статутом.
Рішеннями виконкому Кубейської сільської ради від 09 вересня 2016 року № 39 та № 40 нежитловим приміщенням: свинарнику-1 та свинарнику-2 присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 , а складу № 1 та складу № 2 - адресу: АДРЕСА_1
Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно позивачу відмовлено в державній реєстрації у зв`язку з ненаданням заявником документів, що підтверджують набуття заявником права власності на зазначене майно, а тому був змушений звернутись до суду.
ОСОБА_1 просив:
визнати за ним право власності на нежитлові будівлі: свинарник-1 та свинарник-2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також на склади № 1 і № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 25 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі: свинарник-1 та свинарник-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та склади № 1 і № 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» в особі Арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. задоволено частково.
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 25 листопада 2019 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності відмовлено.
У серпні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2. Просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціни позову щодо вимог майнового характеру, які підлягають вартісній оцінці (спірних нежитлових будівель), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру. Надано строк для усунення її недоліків. 
Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2024 року недоліки касаційної скарги було усунуто, сплачено судовий збір в максимальному розмірі.
У серпні 2024 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кубей» в особі арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просить у відкритті касаційного провадження відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2024 pоку відкрито провадження у справі № 497/1289/19 і витребувано справу з суду першої інстанції.
У вересні 2024 року від Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» в особі арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. надійшов відзив на касаційну скаргу.
У вересні 2024 року матеріали справи № 497/1289/19 надійшли до Верховного Суду.
У лютому 2025 року від Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» за підписом Дарієнка В. Д. надійшла заява про закриття касаційного провадження у зв`язку із тим, що провадження у цій справі відкрито у малозначній справі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, касаційний суд вважає, що заява ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» Дарієнка В. Д. підлягає задоволенню, а касаційне провадження в цій справі - закриттю.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року
№ 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Предметом позову в цій справі є визнання права власності на нежитлові будівлі: свинарник-1 та свинарник-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на склади № 1 і № 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1
На момент відкриття касаційного провадження у Верховного Суду були відсутні матеріали справи, в яких наявні звіти про оцінку спірного майна. Такі звіти позивач надав разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви від 05 вересня 2019 року. Згідно з оцінками сумарна ринкова вартість спірного майна становить 745 920,00 грн (161 070,00 грн + 584 850,00 грн) (а. с. 36 - 38; 39 - 41).
Отже, ціна позову в цій справі становить 745 920,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000,00 грн = 250 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).
Таким чином, оскільки постанова Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі немає, продовження розгляду касаційної скарги не відповідатиме завданням цивільного судочинства. Тому касаційне провадження у цій справі слід закрити (див., зокрема, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 березня 2024 року у справі № 199/54/23, від 07 серпня 2024 року у справі № 753/5478/19, від 14 серпня 2024 року у справі № 450/3284/22). 
Крім того, такий висновок узгоджується з висновком про можливість закриття касаційного провадження, який Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17).
Керуючись статтями 2, 260, 261, 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей», яка підписана  Дарієнком Віктором Дмитровичем задовольнити.
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2, на постанову Одеського апеляційного суду від 13 червня 2024 року у справі № 497/1289/19 за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 В. І. Крат
Судді:                                                                                            Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко