П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9516/25	

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 420/9516/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив 
- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та індексації грошового забезпечення, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого мені нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік, передбачена п.1 ст.10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ.
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату йому – ОСОБА_1 , розміру грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та індексації грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення з період з 28.02.2020 по 03.06.2024 включно із врахуванням щомісячної індексації-різниці у відповідному розмірі;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на його – ОСОБА_1 , користь індексацію-різницю грошового забезпечення щомісячно у сум 4463,15 грн за період з 28.02.2020 по 03.06.2024;
- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування його – ОСОБА_1 , грошового забезпечення з 28.02.2020 по 03.06.2024 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок його – ОСОБА_1 , грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 28.02.2020 по 03.06.2024, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови КМУ “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.04.2025 позов залишив без руху, надано строк на усунення недоліків позову та роз`яснив, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.05.2025 адміністративний позов повернув без розгляду.
Постановляючи вищевказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що  станом на 23.05.2025 позивачем не усунуто недоліки позову. Будь-яких заяв, клопотань по справі до суду не надійшло.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що на заборгованість, яка виникла до 19.07.2022, строки позовної давності взагалі не застосовуються. При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на практику Верховного Суду щодо поновлення строків звернення до суду військовослужбовців в таких категоріях справ.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Апеляційним судом  встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до суду з  адміністративним позовом про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.04.2025 позов залишив без руху, надано строк на усунення недоліків позову та роз`яснив, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.
В якості  правових підстав для  залишення позовної заяви без  руху  суд першої  інстанції  зазначив:
-   позивач у змісті позову не викладає правового обґрунтування протиправності дій відповідача щодо виплати їй грошового забезпечення із посадового окладу 1762 гривні з 20.05.2023 по 03.06.2024;
-  позивач зазначаючи у  позовній заяві  обставини  про неправильне обчислення, зокрема, грошової допомоги на оздоровлення при її виплаті, в порушення  приписів ч.4ст.161 КАС України  не надав докази, що підтверджують  обставин, на яких ґрунтуються  позовні вимоги, зокрема. не долучив  докази на підтвердження   виплати  йому допомоги  на оздоровлення  за 2022 рік;
-    позивач не подав  заяву про поновлення  пропущеного строку  звернення до суду  з цим позовом  із зазначенням причин  поважності  його пропуску.
Зазначена ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в електронному вигляді була надіслано одержувачу – ОСОБА_1 в його електронний кабінет.
Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 доставлена до електронного кабінету: 09.04.2025 о 22:39, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 15), що також не заперечується позивачем в апеляційній скарзі.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як убачається із  матеріалів справи,   ОСОБА_1 не надав  до суду першої інстанції заяву  про  усунення недоліків.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що станом на 23.05.2025 позивач недоліки позовної заяви не усунув, клопотань, заяв до суду першої інстанції не подав.
При цьому, колегія суддів зауважує, що апелянт жодними доказами не підтверджує факт того, що він не отримав ухвали про залишення позовної заяви без руху, або отримав в інший день.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. У той же час заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами  статті 44 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №821/818/16 та у постанові від 13 вересня 2021 року у справі №200/14688/19-а (адміністративне провадження № К/9901/34399/20).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; пункт 57 рішення) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany, № 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, № 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, № 326/03.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).
Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, заява № 8371/02, пункт 27, та «Трух проти України» (ухвала) (Trukh v. Ukraine, заява № 50966/99, де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з тим, апелянт  зазначив, що заборгованість по виплаті грошового забезпечення, яка виникла  до 19.07.2022, строки позовної давності  не застосовуються.
Щодо доводів апелянта, що  ним до позовної заяви  долучені  відповідні  документи, але судом вони не були  взяті до уваги  та відмовлено у задоволенні клопотання  про поновлення строків на подання такої заяви  колегія  суддів зазначає таке.
 З цього приводу  колегія суддів зазначає. що  суд  першої інстанції виходив  не із того, що  на заборгованість по виплаті грошового забезпечення, яка виникла  до 19.07.2022 не застосовуються строки позовної давності, а із того, що  апелянт не надав докази, що підтверджують  обставин, на яких ґрунтуються  позовні вимоги, зокрема. не долучив  докази на підтвердження   виплати  йому допомоги  на оздоровлення  за 2022 рік,  а щодо строку  звернення до суду, то суд  враховуючи сталу практику  Верховного Суду у подібних правовідносинах  не вбачається що  цей висновок він застосував до спірного періоду, а саме до 19.07.2022.
При цьому, додатки до позовної заяви дійсно не містять доказів на підтвердження виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів висновує, що оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення адміністративного позову без розгляду у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 420/9516/25  – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик