УХВАЛА
11 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 200/8019/24
адміністративне провадження № К/990/39253/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В.,  Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2024 роки;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2024 роки; 
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Постанова №178); 
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно відповідно до Постанови №178;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової оплати за несення служби у нічний час за 2021 - 2024 роки;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову оплату за несення служби у нічний час за 2021 - 2024 роки; 
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 05 травня 2024 року до 12 липня 2024 року грошового забезпечення відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон №2136-IX) та коефіцієнту відповідно до періоду тимчасового виконання обов`язків на посаді інструктора та командира взводу - викладача учбового батальйону військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період з 05 травня 2024 року до 12 липня 2024 року грошове забезпечення відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2136-IX та коефіцієнт відповідно до періоду тимчасового виконання обов`язків на посаді інструктора та командира взводу - викладача учбового батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою від 27 листопада 2024 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №200/8019/24 та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою від 10 лютого 2025 року Донецький окружний адміністративний суд залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2023 роки і зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2023 роки; визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації за неотримане речове майно відповідно до Постанови №178 і зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно відповідно до Постанови №178.
Рішенням від 10 лютого 2025 року Донецький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Перший апеляційний адміністративний суд постановами від 29 травня 2025 року залишив ці судові рішення без змін.
Верховний Суд ухвалами від 10 липня 2025 року та 27 серпня 2025 року повернув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, а також постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року, в справі №200/8019/24, особі, яка їх подала.
Судом з`ясовано, що ухвалу Верховного Суду від 27 серпня 2025 року (про повернення касаційної скарги) доставлено до електронного кабінету позивача 28 серпня 2025 року о 18:36.
25 вересня 2025 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, а також постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в справі №200/8019/24.
Верховний Суд ухвалою від 13 жовтня 2025 року визнав неповажними підстави пропуску позивачем строку на касаційне оскарження цих судових рішень, залишив подану ним касаційну скаргу без руху та встановив скаржникові десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення, а також надання відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин;  уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328, пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України). Скаржникові роз`яснено процесуальні наслідки невиконання наведених у цій ухвалі вимог.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року скаржник подав до суду касаційну скаргу в новій редакції, із зазначенням передбаченої статтею 328 КАС України підстави (підстав) касаційного оскарження з міркуваннями щодо фундаментального значення порушеного ним питання для формування єдиної правозастосовчої практики, а також заяву про поновлення процесуального строку, мотивовану тим, що підготовку касаційної скарги здійснювала адвокатка Лещенко О.Д., яка з 18 серпня до 15 вересня 2025 року перебувала у плановій відпустці, після закінчення якої у десятиденний строк підготувала і направила касаційну скаргу до Верховного Суду.
Також, у цій заяві скаржник вказує, що першу скаргу було подано у межах визначеного процесуальним Законом строку, водночас Верховний Суд, повертаючи касаційні скарги ухвалами від 10 липня та 27 серпня 2025 року, роз`яснив, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Оцінюючи вказані обставини, Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання касаційної скарги.
Отже, у випадку пропуску строку на касаційне оскарження підставами для прийняття касаційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
Суд зазначає, що повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно. При цьому, приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, а тому ця обставина сама по собі не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.
Оцінюючи вказані обставини, Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання касаційної скарги.
Неодноразове повернення касаційної скарги у зв`язку з неналежним оформленням касаційної скарги зазначеним критеріям поважності не відповідає, адже такі обставини були наслідками волевиявлення скаржника. Суд наголошує, що приведення касаційної скарги відповідно до вимог КАС України є процесуальним обов`язком сторони.
Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.
Наведені обставини не можуть бути визнані як своєчасне та належне виконання скаржником його процесуальних обов`язків.
Суд наголошує, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.
Суд також критично оцінює наведені у скарзі доводи про те, що підготовку касаційної скарги здійснювала адвокатка Лещенко О.Д., яка з 18 серпня до 15 вересня 2025 року перебувала у відпустці, після закінчення якої у десятиденний строк підготувала і направила касаційну скаргу до Верховного Суду, оскільки касаційну скаргу підписано і направлено до Верховного Суду за допомогою електронного кабінету самим позивачем, водночас у матеріалах касаційного провадження немає документів, які би підтверджували повноваження адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 у цій справі. З іншого боку, процесуальні дії/рішення/позиція представника у судовому процесі створюють юридичні наслідки саме для особи, від імені якої він діє, й остання має теж це розуміти. Наведене вказує на відсутність підстав вважати, що обставини перебування адвоката у відпустці в контексті питання пропуску строку на касаційне оскарження можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи, що скаржником не наведено інших поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а також не надано належних доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Зважаючи на наведене, Суд не надає оцінки іншим доводам скаржника.
Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ
Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в справі №200/8019/24.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року та постанов Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року в справі №200/8019/24.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
М.В. Білак
О.Р. Радишевська
Судді Верховного Суду