П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 р. Категорія: 106000000	м. Одеса	Справа № 420/21852/23	
Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кароліно - Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про стягнення середнього заробітку, -

встановиВ:

          У серпні 2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо несплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193 556, 58 гривень; - зобов`язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193 556, 58 гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради щодо несплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193 087, 92 грн. Зобов`язано Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року включно у сумі 193 087, 92 грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року Апеляційну скаргу Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області – задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року – змінено. Доповнено мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року обставинами встановленими судом апеляційної інстанції щодо судового контролю та примусового виконання рішення суду у справі № 815/6667/17. Виключено абзац другий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року. В абзаці третьому резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року визначено, що на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді замість середній заробіток за час вимушеного прогулу. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року – залишено без змін.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року по справі № 420/21852/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року - скасовано та прийнято нове судове рішення, яким заяву старшого державного виконавця Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення виконання виконавчого листа № 420/21852/23 – задоволено частково, встановлено спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року по справі № 420/21852/23 в частині зобов`язання Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді, шляхом стягнення з Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді у сумі 193 087, 92 грн., з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів. Отже, відповідно до судового рішення по справі № 420/21852/23 відповідач на користь позивача мав виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді у сумі 193 087, 92 грн. При цьому, така виплата мала бути здійснена відповідачем з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів.
Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року відмовлено  у задоволенні заяви представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про  роз`яснення судового рішення  по справі № 420/21852/23.
Від   ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України в якій просить суд: визнати протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо надмірно стягнутої суми, нарахованої але не виплаченої заробітної плати за не виконання рішення суду у сумі 44 460, 23 гривень. (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят гривень двадцять три копійки).
В обґрунтування заяви зазначено, що 28 лютого 2025 року позивач отримав від відповідача Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на особовий рахунок грошові кошти, в межах виконання рішення суду № 420/21852/23 у сумі 148 627, 69 гривень, та йому нараховано, однак не виплачено заробітну плату за не виконання рішення суду у сумі 44 460, 23 гривень, що, на думку позивача порушує його трудові права, адже незаконно не сплачено у повному обсязі середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді за період часу з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2023 року, включно, у сумі 193 087, 92 гривень.
Таким чином, позивач наголошує на протиправність, на його думку, дій відповідача, вчиненими останнім, зокрема, на виконання рішення суду по справі № 420/21852/23.
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року залишено заяву про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою задовольнити заяву позивача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у заяві, суд першої інстанції не врахував, що якщо платнику податків – фізичній особі на підставі рішення суду відшкодовуються збитки, завданих йому внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, то сума таких відшкодованих збитків не оподатковуються ПДФО та військовим збором. Згідно зі статтею 8 Закону № 2464 єдиний внесок встановлений у розмірі 22%, а для роботодавців, в яких працюють особи з інвалідністю, він встановлюється у розмірі 8,41%. Однак, зазначає що заробіток за затримку виконання рішення суду не є заробітною платою. Відтак, утримувати податки та збори у сумі 44 460, 23 гривень, із призначеної суми не треба, адже це не заробітна плата, а вид спеціальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Згідно ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому   статтею 294   цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому   статтею 249   цього Кодексу.
З системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статтею 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. ст. 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Згідно частини шостою ст. 383 КАС України - за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав 28 лютого 2025 року від відповідача – Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на особовий рахунок отримав гроші за рішенням суду № 420/21852/23 у сумі 148 627, 69 гривень (сто сорок вісім тисячі шістсот двадцять сім гривень шістдесят дев`ять копійок), замість належних за рішенням суду коштів у сумі 193 087, 92 грн.
ОСОБА_1 вважає що відповідачем не виплачено заробітну плату у сумі 44 460, 23 гривень. Заявник зазначає, що якщо платнику податків – фізичній особі на підставі рішення суду відшкодовуються збитки, завданих йому внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, TO сума таких відшкодованих збитків не оподатковуються ПДФО та військовим збором. Згідно зі статтею 8 Закону № 2464 єдиний внесок встановлений у розмірі 22%, а для роботодавців, в яких працюють особи з інвалідністю, він встановлюється у розмірі 8, 41%. Також зазначає, що заробіток за затримку виконання рішення суду не є заробітною платою. Відтак, утримувати податки та збори у сумі 44 460, 23 гривень, із призначеної суми не треба, адже це не заробітна плата, а вид спеціальної відповідальності.
Суд вважає необхідним зазначити, що середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).
Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку № 100).
За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Отже, справляння і сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд повинен визначати зазначену суму без утримання цього податку та збору, про що вказує в резолютивній частині рішення.
Посилання апелянта на те, що він є особою з інвалідністю, а тому єдиний внесок встановлений у розмірі встановлюється у розмірі 8, 41% суд ставиться критично, адже позивач не надав до органу таку інформацію при розгляді питання щодо виплати середнього заробітку.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності відповідача та    порушення ним прав, свобод, інтересів позивача, а відтак про відсутність правових підстав для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС України.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року по справі № 420/21852/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький