ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2025 року 
м. Київ
cправа №  917/584/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Губенко Н. М., Кролевець О. А.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"
на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 
(суддя Пушко І. І.)
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2025
(головуюча Лакіза В. В., судді: Мартюхіна Н. О., Медуниця О. Є.)
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"
про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.
Хронологія спору
1.          У березні 2025 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка") звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (далі - ПрАТ "СК "Саламандра") про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.
2.          Згодом позивач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу і відсутністю предмета спору, просив присудити до стягнення з останнього на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. 
3.          Відповідач зі свого боку заперечував проти покладення на нього цих витрат.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4.           05.06.2025 Господарський суд Полтавської області постановив ухвалу про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з відсутністю предмета спору, позаяк відповідач після відкриття провадження у цій справі сплатив позивачеві суму страхового відшкодування; присудив до стягнення відповідача на користь позивача 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення з відповідача цього розміру витрат на професійну правничу допомогу, послався на статтю 129 цього Кодексу, а також на те, що адвокат по суті спору склав лише позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, розгляд якої, у тому числі, здійснювався без виклику сторін, що не потребувало витрат адвокатом свого часу на участь у судових засіданнях. При цьому урахував критерії розумності, співмірності та реальності понесених позивачем витрат, рівень складності цієї справи тощо.
5.          ПрАТ "СК "Саламандра" оскаржило цю ухвалу у частині стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу до апеляційного господарського суду з посилання на те, що ці витрати є невиправданими з огляду на обставини справи, яка не розглядалась по суті, сторони не викликалися у судове засідання і судове рішення по суті не ухвалено, до того ж позивач ініціював закриття провадження унаслідок відсутності предмета спору.
6.           02.07.2025 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову про залишення без змін ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині, але із застосуванням частини третьої статті 130 ГПК України. Виснував також, що вимоги позивача відповідають принципам достатності, розумності та реальності. Зауважив на відсутності заперечень відповідача на клопотання позивача про стягнення з нього цих витрат.
Короткий зміст касаційної скарги
7.          ПрАТ "СК "Саламандра" оскаржило ці судові рішення і в касаційній скарзі просить їх скасувати у частині стягнення з нього на користь ПрАТ "СК "Уніка" витрат на професійну правничу допомогу, а справу направити до місцевого господарського суду для вирішення цього питання.
8.          Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України. 
9.          Доводи скаржника мотивовані таким:
-          відсутністю предмета спору на момент звернення до суду, наполягає на тому, що ці  витрати на професійну правничу допомогу не були спричинені протиправною поведінкою відповідача і не підлягають відшкодуванню;
-          суди присудили до стягнення з відповідача на користь позивача названу вище суму витрат на професійну правничу допомогу, незважаючи на те, що фактичного спору не існувало, а відповідач не порушував строки виконання зобов`язання;
10.          Послався на судові рішення у справах №№ 917/276/25, 917/585/25, 910/615/24, 910/6612/24, 910/12584/24, 910/3/23 та зазначив, що аналіз судової практики щодо подібних правовідносин між страховими компаніями у справах про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації засвідчує наявність істотних розбіжностей у застосуванні судами норм права, зокрема, щодо стягнення судових витрат, коли звернення позивача до суду є передчасним і відповідача позбавлено можливості виконати зобов`язання добровільно. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
11.          Відзиву на касаційну скаргу від ПрАТ "СК "Уніка" не надійшло.
Позиція Верховного Суду
12.          Спірним питанням у цій справі є наявність чи відсутність підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу за наслідком закриття судом провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, адже він погасив борг перед позивачем після відкриття провадження у справі.
13.          Відповідно до частини четвертої статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу та вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
14.          Розподіл судових витрат регулюється статтями 129, 130 Глави 8 "Судові витрати" ГПК України. Ці статті застосовуються за різних (взаємовиключних) результатів розгляду справи, а саме: приписи статті 129 ГПК України - при вирішенні спору по суті, тоді як керуватися вимогами статті 130 цього Кодексу суд має при закритті провадження у справі або залишенні позову без розгляду.
15.          Як зазначалось раніше, суди попередніх інстанцій визнали обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, однак застосували при цьому різні процесуальні норми (статтю 129 і частину третю статті 130 ГПК України відповідно). 
16.          Натомість відповідач за наведених у пункті 9 цієї постанови підстав вважає помилковими висновки судів, адже, на його переконання, у такому разі він не має обов`язку відшкодування цих витрат позивачеві. 
17.          Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 906/201/21, суд має застосовувати приписи частини дев`ятої статті 129 ГПК України за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
18.          Проте, незважаючи на те, що спір у цій справі не було вирішено по суті, а розгляд справи закінчився закриттям провадження, суд першої інстанції при розподілі судових витрат застосував норми статті 129 ГПК України, тоді як за таких обставин підлягала застосуванню стаття 130 цього Кодексу "Розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду".
19.          Апеляційний господарський суд зі свого боку, погоджуючись із правовою позицією місцевого господарського суду щодо необхідності відшкодування відповідачем позивачеві витрат на професійну правничу допомогу у присудженому судом першої інстанції розмірі, застосував частину третю статті 130 ГПК України. 
20.          Так, як убачається зі змісту статті 130 ГПК України, саме вона врегульовує спосіб та порядок розподілу судових витрат з різних підстав закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду з урахуванням особливостей зазначених процесуальних дій. 
21.          Приписи цієї статті сформовані з урахуванням особливостей процесуальної поведінки позивача, яка згодом призвела до закриття провадження у справі. 
22.          У цій статті передбачені способи та особливості розподілу судових витрат у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, відмови позивача від позову, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
23.          Частина третя статті 130 ГПК України, на яку послався суд апеляційної інстанції, унормовує, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
24.          Місцевий господарський суд, застосувавши приписи статті 129 ГПК України, що підлягають застосуванню при вирішенні спору по суті, а апеляційний господарський суд, керуючись вимогами частини третьої статті 130 цього ж Кодексу, що підлягають застосуванню у разі закриття провадження у справі внаслідок відмови позивача від позову, помилково виснували про обов`язок відповідача відшкодувати позивачеві витрати на професійну правничу допомогу у цій справі. Адже у ній провадження було закрито саме на підставі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України за клопотанням позивача саме у зв`язку з відсутністю предмета спору, позаяк відповідач після відкриття провадження сплатив позивачеві суму страхового відшкодування.
25.          Частина п`ята статті 130 ГПК України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто ця норма надає лише відповідачеві право вимагати компенсації понесених у справі витрат та виключно у випадку необґрунтованості дій позивача. Натомість права позивача на заявлення вимог про компенсацію здійснених ним судових витрат у цьому випадку ця норма не передбачає. 
26.          Верховний Суд вже вирішував правові питання, які поставлені у цій справі, і у постановах від 20.03.2025 у справі №   910/10548/24 і від 27.05.2025 у справі №   910/6612/24 виснував про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачеві витрати на професійну правничу допомогу у випадку закриття судами провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору за наслідком погашення відповідачем позивачеві суми страхового відшкодування після відкриття провадження у справі.
27.          За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених процесуальним законом підстав для стягнення з ПрАТ "СК "Саламандра" на користь на користь ПрАТ "СК "Уніка" витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім при поданні позову у цій справі.
28.          Тож заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження у межах здійснення касаційного провадження у цій справі підтвердилася, тому касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню. Відповідно у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у цій справі слід відмовити.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
29.          Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
30.          За змістом пункту 3 частини першої статті 308 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
31.          Згідно з частинами першою-другою статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" задовольнити.
2.          Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі №   917/584/25 скасувати.
3.          У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                 І. Кондратова

Судді                                                                                           Н. Губенко

                                                                                                    О. Кролевець