ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15548/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 жовтня 2025 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М., 
                                                                                                    Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засідання                                         Фищук Н.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» до Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ; за участі Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу,                                 

  У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» (ТОВ «Корпоративні рішення ЛТД», товариство) із адміністративним позовом до Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Департамент охорони культурної спадщини КМДА, Департамент охорони культурної спадщини, Департамент) у якому: просило суд визнати протиправним та скасування наказ Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.09.2023 № 53 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва».
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Корпоративні рішення ЛТД» зазначило, що оскаржуваний наказ прийнято всупереч положень чинного законодавства і він порушує права позивача на мирне володіння майном. Вказали, що рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва прийнято не у формі, встановленій чинним законодавством, замість розпорядження голови Київської міської державної адміністрації, яке має містити його підпис, видано наказ Департаменту охорони культурної спадщини. Вказували і те, що документи, які стали підставою прийняття оскаржуваного наказу, на їх думку, не відповідають законодавству. Наголосили, що спірний наказ порушує право власності товариства та встановлює для його майна додаткові обмеження. Також зазначили, що на момент отримання будівлі у власність, вона не мала статусу об`єкта культурної спадщини, а позивач отримав усі необхідні дозвільні документи на здійснення її реконструкції. Звертали увагу, що проведені за ініціативою товариства обстеження свідчать, що будівля піддавалася численним перебудовам, конструктивним змінам, руйнуванням і відновленням сучасними матеріалами під час та після революції, двох війн, та має основні конструктивні елементи, які виконано у радянський період, через що втратила автентичність, культурну цінність, матеріально-технічну структуру та об`ємно-просторову композицію в історичних параметрах, і вважають, що твердження про цінність будівлі ґрунтується на припущеннях. Вказали, що історична довідка не містить даних архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань; стверджували відсутність доказів наявності необхідного наукового ступеня у особи, яка підписала історичну довідку і відсутність фото об`єкта у контексті, фото найбільш цінних елементів об`єкта, фото рухомих деталей; зазначили, що історична довідка і матеріали фотофіксації містять посилання лише на рік, без конкретизації дати та з неправильною адресою об`єкта.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. 
Ухвалою суду Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 задоволено заяву Київської міської прокуратури про вступ прокурора у справу і допущено до участі у справі  № 320/15548/24 Київську міську прокуратуру (ЄДРПОУ 02910019, 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) в інтересах держави в особі Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Ухвалою суду від 14.04.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача    ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Звертали увагу, що Департамент є органом охорони культурної спадщини м. Києва, на який покладено повноваження, закріплені   статтею 6 Закону «Про охорону культурної спадщини»  і Положенням про відповідний Департамент, у тому числі забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження. Наголошували, що до повноважень Департаменту належить прийняття рішень (видання наказів) про затвердження переліку об`єктів культурної спадщини, розташованих на території міста Києва та про занесення цих об`єктів до такого переліку. Вказали на делегування Київським міським головою повноважень у частині охорони культурної спадщини відповідному структурному підрозділу виконавчого органу Київської міської ради. Також наголошували, що історична довідка у спірному випадку містить дані історико-архівних та бібліографічних досліджень, що відображено в переліку джерел та літератури, які базуються на історико-архівних документах; наявна дата складання довідки і документи, що підтверджують науковий ступінь розробника; також у повному обсязі є фотофіксація об`єкта (фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті навколишнього середовища, фото найбільш цінних елементів об`єкта, фото загроз). Звертали увагу, що до вирішення питання про реєстрацію як пам`ятки об`єкт культурної спадщини вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. Зазначили про те, що Департамент не вбачає під час винесення оскаржуваного наказу порушення прав позивача.
Київська міська прокуратура направила письмові пояснення, де висловлено прохання відмовити у задоволенні позову. У поясненнях звернуто увагу на судову практику Верховного Суду та Шостого апеляційного адміністративного суду, у відповідності до якої суди констатували, що Департамент як структурний підрозділ створений з метою реалізації функцій Київської міської ради (КМДА) у сфері охорони культурної спадщини, наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про занесення об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини. Вказали, що включення «Будівлі лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня» по вул. Набережно-Хрещатицькій, 13 (13-Б) у Подільському районі міста Києва до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва здійснено Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) як уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини з урахуванням його архітектурної та історичної цінності на підставі передбаченого Порядком переліку документів; а зазначені позивачем недоліки історичної довідки та матеріалів фотофіксації є формальними по своїй суті та не вплинули б на можливість набуття будівлею статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та правильність прийнятого Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) рішення по суті. Також наголосили на безпідставності доводів товариства про відсутність у будівлі автентичності та культурної цінності, а також її аварійності, оскільки наявність або відсутність у об`єкта ознак автентичності та оцінка його культурної/історичної/архітектурної цінності здійснюється виключено уповноваженим органом та на стадії внесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, тобто на іншому етапі державної реєстрації об`єкта культурної спадщини з метою його охорони.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року  у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити повністю, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.07.2025.
03.07.2025, під № 16573 до суду від Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов відзив на апеляційну скаргу.
07.07.2025, під №   16653 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
03.07.2025 під № 15/3-6149-24 Київська міська прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу.
30.07.2025 судове засідання було відкладено на 06.08.2025.
   04.08.2025, під №   20060 апелянтом подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
06.08.2025 по справі оголошено перерву до 10.09.2025 та продовжено строк розгляду апеляційної скарги.
01.09.2025, під № 23172 апелянтом подано додаткові пояснення по справі.
10.09.2025 розгляд апеляційної скарги не здійснювався, судове засідання призначено на 01.10.2025.
01.10.2025, під №   26267 апелянтом подано додаткові пояснення по справі.
01.10.2025 судом задоволено клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, судове засідання призначено на 29.10.2025.
09.10.2025, під № 27397 Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав суду додаткові пояснення по справі.
27.10.2025, під № 29318 апелянтом подано додаткові пояснення по справі.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представники Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської прокуратури та Дядюк Олександр Володимирович у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
29.10.2025 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД» є юридичною особою, зареєстроване 21.07.2003, код ЄДРПОУ 32552970, місцезнаходження якої: 01013, місто Київ, вул. Промислова, буд. 4. Основним видом економічної діяльності підприємства є 93.11 Функціювання спортивних споруд.
Як вбачається зі свідоцтва про право власності від 29.10.2008 та Державного реєстру   речових прав на нерухоме майно від 27.08.2020 №221652483, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 622599580000 (т. 1 а.с.11-12), позивачу належать на праві власності нежилий будинок   спортзал (літера Б), загальною площею згідно свідоцтва   483,60 кв.м., а у відповідності до витягу із названого реєстру   510, 6 кв. м. у АДРЕСА_1 .
Наказом Департаменту від 22.09.2023 №53, у тому числі (під №1 у додатку) Будівлю лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня по вул. Набережно-Хрещатицькій, 13, дата утворення - перша третина ХІХ століття, реконструкція 1881 рік, у Подільському районі міста Києва, власником яких є             ТОВ «Корпоративні рішення ЛТД», занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини              м. Києва (т. 1 а.с.9-10).
Зазначено видом   архітектури, історія.
У графі «Цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового та художнього погляду» вказано, що будівля зберегла свою автентичність. Зокрема, місце розташування об`єкта на території історичної садиби та його роль у забудові вулиць Набережно-Хрещатицької та Андріївської: форму та метеріально-технічну структуру, об`ємно-просторову композицію в історичних параметрах і габаритах, несучі конструкції стін від фундаменту до завершення: композиційне, стилістичне, архітектурно-пластичне та декоративне вирішення фасадів у стилі пізнього класицизму: історичну цінність будинку, в якому у 1894   -1902 роках розміщувалась єврейська молитовня; становить цінність як цікавий приклад пам`ятки архітектури у формах пізнього класицизму, що до сьогодні зберегла свою автентичність та відображає розвиток київської архітектури ХІХ століття; репрезентує творчість відомого архітектора Олександра Ромульдовича Хойнацького; будинок є рідкісним прикладом споруд, функціональним призначенням якого були міські лазні; становить історичну цінність як об`єкт, пов`язаний з історією національних меншин, із духовним розвитком єврейської громади міста Києва (а.с.10, 10зв.).
29.09.2023 Департамент охорони культурної спадщини здав оператору поштового зв`язку для відправлення товариству повідомлення від 27.09.2023 № 066-3578 про прийняття оскаржуваного наказу і про необхідність укласти у місячний строк з дня отримання повідомлення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини   (т.1 а.с.132-134).
13.12.2023 відповідач оформив супровідний лист до Міністерства культури та інформаційної політики України щодо направлення подання нового зразка на облікову документацію (облікова картка, історична довідка, фотофіксація, акт збереження) на 4 об`єкта культурної спадщини (у тому числі під номером 4 у переліку зазначено Будівлю лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня) для розгляду та вирішення питання занесення їх до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (т.1 а.с.135-137).
У листі від 01.02.2024 №06/35/978-24 Управління дозвільно-погоджувальної документації Міністерства культури та інформаційної політики України повідомило Департамент про зауваження і рекомендації у наданій обліковій документації, у зв`язку із чим повернуто на доопрацювання відповідні документи (т.1 а.с.69-71).
05.02.2024 Департаментом складено супровідний лист, адресований Міністерству культури та інформаційної політики України, стосовно повторного направлення подання нового зразка облікової документаціюї (облікова картка, історична довідка, фотофіксація, акт стану збереження) на об`єкт культурної спадщини - Будівлю лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня за адресою: вул. Набережно-Хрещатицька, 13 (літ. Б) (т.1 а.с.138-140).
Судом першої інстанції досліджено історичну довідку щодо Будівлі лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня» по вул. Набережно-Хрещатицькій, 13, первинно складену (т.1 а.с.174-186). У довідці зазначено, що Будівля становить цінність як цікавий приклад архітектури у формах пізнього класицизму, що до сьогодні зберегла свою автентичність та відображає розвиток Київської архітектури ХІХ століття. Репрезентує творчість відомого Київського архітектора Олександра Ромуальдовича Хойнацького. Будинок є рідкісним прикладом споруд, функціональним призначенням якого були міські лазні. До критеріїв автентичності Будівлі віднесено місце розташування об`єкта на території історичної садиби та його роль у забудові вулиць Набережно-Хрещатицької та Андріївської; форму та матеріально-технічну структуру, об`ємно-просторову композицію в історичних параметрах і габаритах, несучі конструкції стін від фундаменту до завершення; композиційне, стилістичне, архітектурно-пластичне та декоративне вирішення фасадів. Також Будівля становить історичну цінність як об`єкт, що пов`язаний з історією національних меншин, із духовним розвитком єврейської громади міста Києва. Будівля розміщена у межах території Державного історико-архітектурного заповідника «Стародавній Київ» (постанова Ради Міністрів Української РСР від 18.05.1987 № 183; рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 10.10.1988 № 976; розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002     № 979), Центрального історичного ареалу міста (наказ Міністерства культури та інформаційної політики України від 02.08.2021), археологічної охоронної зони (рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.1979 № 920; розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 № 979); зони регулювання забудови першої категорії (рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.1979 №920, розпорядження КМДА від 17.05.2002 №979); пам`ятки археології місцевого значення «Культурний шар Подолу ХІ-ХVІІІ століть (рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17.11.1987 №1112); пам`ятки археології місцевого значення «Дерев`яний водопровід та замощення вулиць, ХVІІ- ХVІІІ ст. (рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 17.11.1987 №1112); пам`ятки ландшафту, історії місцевого значення «Історичний ландшафт київських гір і долин р. Дніпра», внесеної до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (наказ Міністерства культури і туризму України від 03.02.2010 №58/0/16-10); зони охорони пам`ятки ландшафту, історії місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долин р. Дніпра» (наказ Департаменту охорони культурної спадщини КМДА від 24.05.2022 №23).
Також перераховано 15 джерел та літератури, які використовувалися для складення довідки.
Датою складання вказано 2023 рік.
Довідка підписана: завідувачем науково-методичного відділу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, кандидатом історичних наук (спеціальність - музеєзнавство, пам`яткознавство) Анастасією Горьковою;   а також старшим науковим співробітником науково-методичного відділу Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій Марією Котовською.
До довідки додано графічні матеріали та матеріали фотофіксації сучасного стану.
У подальшому історична довідка редагувалася відповідно до зауважень та рекомендацій Міністерства культури та інформаційної політики.
Така відредагована довідка із ілюстраціями і матеріалами фотофіксації і актом стану збереження об`єкта культурної спадщини, а також із обліковою карткою на об`єкт культурної спадщини містяться у матеріалах справи і досліджені судом (т.1 а.с.208-254).
У названих документах відредаговано адресу об`єкта культурної спадщини і вказано м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 13 (літ. Б), також конкретизовано дату підпису відредагованої довідки (т.1 а.с.231).
У матеріалах справи наявний примірник диплому кандидата історичних наук ОСОБА_2 , виданого на підставі рішення Атестаційної колегії від 30.06.2015 (т. 1 а.с.242).
За результатами дослідження відредагованих документів не встановлено недоліків у їх оформленні; так само їх не зазначено і позивачем.
У свою чергу, позивач надав дозвільні документи на здійснення реконструкції будівлі у м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 13-Б:
-   витяг із протоколу засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини №07/21/ІІІ від 08.07.2021 стосовно схвалення проєктної документації (т.1 а.с.28);
-   експертний звіт щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі для влаштування ділового центру з закладом громадського харчування (з влаштуванням вхідних груп поза межами червоних ліній вулиці) по вул. Набережно-Хрещатицька, 13 (літера «Б») в Подільському районі                   м. Києва» із додатком (т.1 а.с.29-35);
- погодження Міністерства культури та інформаційної політики від 04.10.2022 (т.1 а.с.37);
-   дозвіл на проведення земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць від 08.12.2022 №38/22.3;
-   дозвіл на виконання будівельних робіт від 22.12.2022;
-   містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (т.1 а.с.40-43);
-   довідка-погодження Інституту археології НАН України (т.1 а.с.44);
-   висновок про проведення наукової археологічної експертизи (т.1 а.с.45);
-   договір №22-А-23 на проведення досліджень по земельній ділянці реконструкції з надбудовою нежитлової будівлі для влаштування ділового центру з закладом громадського харчування від 30.05.2023 із протоколом про договірну ціну (т.1 а.с.46-48);
-   технічний звіт спеціалізованої організації ТОВ «Вінс Буд» (т.1 а.с.49-68).
Також, під час судового розгляду справи, позивач надав наступні документи, стосовно проведених у 2024 року досліджень, і яких, як зазначило товариство, не існувало на дату подання позову, і які, за його твердженням, підтверджують невідповідність будівлі вимогам автентичності та історико-архітектурній цінності об`єкта культурної спадщини: Комплексні наукові дослідження. Історико-архівні та бібліографічні дослідження. Історико-архітектурна довідка Т. 1 Книга 1 - КНД- ІД. Розробник: Український інститут культурного надбання, 2024 р.; 2. Комплексні наукові дослідження. Архітектурні дослідження. Т. 1 Книга 2 - КНД - АД. Розробник: Український інститут культурного надбання, 2024 р.; 3. Комплексні наукові дослідження. Науково-технологічні дослідження. Т. 1 Книга 3- КНД - НДТ. Розробник: Український інститут культурного надбання, 2024 р. (т.2 а.с.33-117).
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що у редакції названого наказу від 12.04.2024 органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення нерухомого об`єкта культурної спадщини, протягом 30 календарних днів з дня прийняття Консультативною радою рішення щодо рекомендації подальшого занесення нерухомого об`єкту культурної спадщини до Реєстру, прямо закріплено повноваження видавати та оприлюднювати рішення щодо внесення такого об`єкта до Переліку та набуття нерухомим об`єктом культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини із занесенням відомостей про це до Переліку.
Рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6022/6063 затверджено Положення про Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з пунктом 5.50 якого цей Департамент приймає рішення (видає накази) про затвердження переліку об`єктів культурної спадщини, розташованих на території міста Києва, та про занесення об`єктів культурної спадщини до цього переліку в установленому порядку.
Також, у пунктах 1 та 2 названого Положення закріплено, що Департамент охорони культурної спадщини є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради; Департамент підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, підпорядковується Київському міському голові, входить до структури виконавчого органу Київської міської ради, виконує функції органу місцевого самоврядування та, у визначеному законодавством України випадках, виконує функції державної виконавчої влади.
Рішення Київської міської ради від 02.03.2023 № 6022/6063, яким затверджено Положення Департаменту, підписано Київським міським головою, останнім делеговано свої повноваження у частині охорони культурної спадщини відповідному структурному підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Суд першої інстанції зазначив, що наказ, як і розпорядження, по своїй суті є розпорядчим документом, актом організаційно-розпорядчого характеру, що видається суб`єктом у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності та спрямований на реалізацію суспільних відносин віднесених до його відання. На це звернув увагу і Шостий апеляційний адміністративний суд при розгляді справи від 23.04.2024 у справі № 320/11627/24.
Також суд звернув увагу, що з 12.04.2024 почала діяти нова редакція Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, у відповідності до якої органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення нерухомого об`єкта культурної спадщини, протягом 30 календарних днів з дня прийняття Консультативною радою рішення щодо рекомендації подальшого занесення нерухомого об`єкту культурної спадщини до Реєстру, прямо закріплено повноваження видавати та оприлюднювати рішення щодо внесення такого об`єкта до Переліку та набуття нерухомим об`єктом культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини із занесенням відомостей про це до Переліку.
Таким чином, на думку суду було усунуто неточності та неузгодженості законодавчих приписів щодо відповідної сфери регулювання для однакового розуміння при тлумаченні змісту наказу Міністерства культури України № 158 у взаємозв`язку із   Законом «Про охорону культурної спадщини»   та іншими названими вище законодавчими актами. Тобто, назване положення було приведено у відповідність до інших законодавчих приписів у відповідній сфері, шляхом деталізації повноважень органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення нерухомого об`єкта культурної спадщини, яким у межах спірних відносин є відповідач, на прийняття рішень про внесення такого об`єкта до Переліку та набуття нерухомим об`єктом культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини із занесенням відомостей про це до Переліку.
Також суд першої інстанції врахував і висновок Верховного Суду у справі №640/28045/20 від 08.05.2023 про те, що Департамент охорони культурної спадщини КМДА, як структурний підрозділ, створений з метою реалізації функцій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері охорони культурної спадщини, наділений повноваженням щодо прийняття рішення про занесення об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини.
За наведеного, суд констатував, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України та реалізував делеговані йому повноваження з метою виявлення та дослідження об`єктів м. Києва при прийнятті оскаржуваного наказу про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва.
Стосовно зауважень   про те, що Будівля лазень купця Михайла Бубнова, в якій у 1894-1902 роках розміщувалась єврейська молитовня по вул. Набережно-Хрещатицькій, 13, літ «Б» не має ознак об`єкта культурної спадщини, зокрема щодо тверджень про невідповідність обставинам, викладеним у довідці доводів про збережену автентичність і культурну цінність будівлі,  суд констатував, по-перше, відсутність у нього спеціальних знань і повноважень для встановлення факту відповідності чи невідповідності приміщень і споруд відповідним критеріям. По-друге, відповідність чи невідповідності таким критеріям, так само і оцінка історичним, архітектурним тощо цінностям об`єкта має надаватись на стадії вирішення питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, через що такі обставини та факти не підлягають і судовій перевірці при оскарженні рішення щодо включення об`єкта культурної спадщини до відповідного Переліку об`єктів культурної спадщини. 
З вищевикладеного, суд першої інстанції відхилив посилання позивача, зокрема і на технічний звіт №0609/К2-ТО, складений ТОВ «Вінсі Буд», як на доказ того, що будівля, стосовно якої видано оскаржуваний наказ, втратила свою автентичність, культурну цінність, матеріально-технічну структуру та об`ємно-просторову композицію в історичних параметрах.
Щодо звернень позивача на зазначення адреси у історичній довідці як м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 13, замість - м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 13 «Б», і вказівку на рік складення довідки і документів, без конкретизації числа і місяця, як і інші зауваження (про те, що історична довідка не містить архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань, відсутність фото об`єкта у контексті, фото найбільш цінних елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів, недодання документа про науковий ступінь особи, яка склала довідку тощо), враховуючи, що вони були у подальшому усунуті Департаментом, суд також не прийняв до уваги.
Суд погодився і з аргументами прокуратури про те, що зазначені позивачем недоліки історичної довідки та матеріалів фотофіксації є формальними по своїй суті та не вплинули б на можливість набуття будівлею статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та правильність прийнятого Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради наказу.
Як зазначив суд першої інстанції - оскаржуваний наказ містить наступні відомості про об`єкт: найменування; власник; місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.
Щодо тверджень ТОВ «Корпоративні рішення ЛТД» про порушення його права власності оскаржуваним наказом і встановлення додаткових обмежень до його майна, відсутність у відповідної будівлі статусу об`єкта культурної спадщини на час набуття у власність і отримання дозвільних документів на проведення реконструкції,  суд виснував, що по-перше, надання будівлі, про яку йдеться, статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини не пов`язане з позбавленням позивача права власності на нього, а лише стосується обмеження виду робіт, які можуть проводитися на такому об`єкті; по-друге, враховуючи як приписи   Конституції України, так і зобов`язання, взяті державою при підписанні і ратифікації міжнародних договорів стосовно охорони культурної спадщини, ціль запровадження відповідного правового регулювання для такої категорії об`єктів, зважаючи на те, що власність породжує не лише права, а й обов`язки, беручи до уваги і те, що позивач розумів при придбанні відповідного об`єкта нерухомості його місцерозташування у зоні Державного історико-архітектурного заповідника «Стародавній Київ», центрального історичного ареалу міста, в археологічній охоронній зоні тощо, і, відповідно, потенційну ймовірність постановки питання про надання відповідній будівлі статусу об`єкта культурної спадщини; тому і такі доводи товариства не враховувались судом як підстава для скасування відповідного наказу.
За наведеного, а також зважаючи на мету занесення об`єктів культурної спадщини до відповідного Переліку, усунення Департаментом у подальшому недоліків у доданій до подання документації, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову і скасування оскаржуваного наказу у частині, що стосується будівлі у м. Київ по вул. Набережно-Хрещатицька, 13 «Б».
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
- суд першої інстанції безпідставно відхилив аргументи Позивача про недоліки та відсутність необхідних документів у поданій на розгляд департаменту документації, на підставі якої було прийнято оскаржуваний наказ;
- у спірному наказі, історичній довідці та матеріалах фотофіксації невірно зазначено адресу місцезнаходження будівлі Позивача;
- історична довідка, яка є підставою для прийняття оскаржуваного наказу не відповідає вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, викладеним у п. 3 розділу 2 та п. 5 розділу III Порядку;
- в історичній довідці та спірному наказі не обґрунтовано унікальність, історичну та архітектурну цінність будівлі станом на день прийняття оскаржуваного рішення.
- рішення про занесення об`єкта до Переліку прийняте не у формі встановленій Порядком, який діяв на момент прийняття рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
За змістом   статті 54 Конституції України,   передбачено культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються   Законом України від 08.06.2000 №1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини»   (Закон №1805-ІІІ).
Відповідно до частини першої  статті 3 Закону №1805-ІІІ,  державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
У відповідності до частини другої статті 14 Закону №1805-ІІІ, об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
Наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158,   у редакції на час виникнення спірних відносин) затверджено Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі). У відповідності до пунктів 1, 4 розділу II цього Порядку взяття на облік об`єкта культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, повноваження яких поширюється на територію розміщення такого об`єкта, шляхом занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини; рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку приймається у формі розпорядження голови місцевої державної адміністрації або акта Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яке в день прийняття оприлюднюється на веб-сайті уповноваженого органу та має містити таку інформацію про об`єкт: найменування; власник або уповноважений ним орган (у разі наявності); місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено, збережено частково); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.
У редакції вказаного наказу від 12.04.2024 органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення нерухомого об`єкта культурної спадщини, протягом 30 календарних днів з дня прийняття Консультативною радою рішення щодо рекомендації подальшого занесення нерухомого об`єкту культурної спадщини до Реєстру, прямо закріплено повноваження видавати та оприлюднювати рішення щодо внесення такого об`єкта до Переліку та набуття нерухомим об`єктом культурної спадщини статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини із занесенням відомостей про це до Переліку.
Рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6022/6063 затверджено Положення про Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з пунктом 5.50 якого цей Департамент приймає рішення (видає накази) про затвердження переліку об`єктів культурної спадщини, розташованих на території міста Києва, та про занесення об`єктів культурної спадщини до цього переліку в установленому порядку.
Відповідно до п.1, п. 2 Положення про Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради, Департамент охорони культурної спадщини є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради; Департамент підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, підпорядковується Київському міському голові, входить до структури виконавчого органу Київської міської ради, виконує функції органу місцевого самоврядування та, у визначеному законодавством України випадках, виконує функції державної виконавчої влади.
За приписами   статті 40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»,   перші заступники та заступники голови, інші посадові особи місцевих державних адміністрацій здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обов`язків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про столицю України - місто- герой Київ», київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам.
Діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) регламентується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.10.2013 р. № 1810 «Про затвердження Регламенту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» Розпорядження).
Відповідно до пункту 1.2 Розпорядження, основні засади організації діяльності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), його апарату та структурних підрозділів визначаються   законами України «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації», міськими цільовими програмами, положеннями про структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та цим Регламентом.
За приписами пунктів 3.3, 3.4 глави 3 Розділу XII Регламенту, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) заслуховує на засіданнях Колегії звіти (інформацію) керівників структурних підрозділів про стан справ у відповідній сфері.
Підготовка матеріалів з таких питань здійснюється у порядку, встановленому главою 2 розділу III Регламенту та Положенням про Колегію виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Керівник структурного підрозділу виконавчого органу звертається до Київського міського голови та першого заступника голови лише у разі, коли вичерпано всі можливості для самостійного розв`язання проблеми в межах наданих йому повноважень.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №158, питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку розглядається на підставі: фотофіксації об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото загроз (дії негативних чинників); історичної довідки, яка містить інформацію про автентичність об`єкта, його цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду, дані історико-архівних досліджень, архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань, складеної у відповідності до вимог пункту 5 розділу III цього Порядку або витяг із наукового звіту дослідника археологічної спадщини.
У відповідності до пункту 5 розділу III Порядку № 158, історичну довідку підписує особа, що має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук або доктора наук) за спеціальністю «музеєзнавство, пам`яткознавство» або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки. До історичної довідки додаються копії документів, що підтверджують науковий ступінь особи, що її підписала, якщо вимоги до наявності наукового ступеню встановлені цим Порядком.
Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 158, в занесенні об`єкта культурної спадщини до Переліку за зверненням фізичних, юридичних осіб або інших громадських формувань може бути відмовлено у разі неподання документів, передбачених пунктом 3 цього розділу, або відсутності в історичній довідці обґрунтувань автентичності об`єкта, його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.
Щодо доводів апелянта, про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив аргументи про недоліки та відсутність необхідних документів у поданій на розгляд департаменту документації, на підставі якої було прийнято оскаржуваний наказ, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що недоліки історичної довідки та матеріалів фотофіксації є формальними по своїй суті та не вплинули б на можливість набуття будівлею статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та правильність прийнятого Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради наказу.
Щодо аргументів апелянта про те, що в спірному наказі, історичній довідці та матеріалах фотофіксації невірно зазначено адресу місцезнаходження будівлі Позивача, історична довідка, яка є підставою для прийняття оскаржуваного наказу не відповідає вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, викладеним у п. 3 розділу 2 та п. 5 розділу III Порядку колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки вони були взяті з реєстру, у подальшому усунуті Департаментом охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Посилання ТОВ «Корпоративні рішення ЛТД» на втрату будівлею автентичності судом апеляційної інстанції не враховуються, оскільки суд не має відповідних знань і повноважень переоцінки висновків уповноваженого органу охорони культурної спадщини. 
Натомість, відповідність чи невідповідності таким критеріям, так само і оцінка історичним, архітектурним тощо цінностям об`єкта має надаватись на стадії вирішення питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, через що такі обставини та факти не підлягають і судовій перевірці при оскарженні рішення щодо включення об`єкта культурної спадщини до відповідного Переліку об`єктів культурної спадщини.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 158, питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку розглядається на підставі: 
фотофіксації об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото загроз (дії негативних чинників);
історичної довідки, яка містить інформацію про автентичність об`єкта, його цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду, дані історико-архівних досліджень, архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань, складеної у відповідності до вимог пункту 5 розділу III цього Порядку або витяг із наукового звіту дослідника археологічної спадщини.
Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 158, історичну довідку підписує особа, що має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук або доктора наук) за спеціальністю "музеєзнавство, пам`яткознавство" або таких наук:
мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва;
архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних;
історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.
До історичної довідки додаються копії документів, що підтверджують науковий ступінь особи, що її підписала, якщо вимоги до наявності наукового ступеню встановлені цим Порядком.
Верховний Суд розглядав справу № 460/1864/20, спірні правовідносини у якій є подібними з цією справою та у постанові від 02.05.2023 сформував правовий висновок, відповідно до якого «…питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку вирішується на підставі вичерпного переліку документів, а саме: фотофіксації об`єкта; історичної довідки або витягу із наукового звіту дослідника археологічної спадщини.
При цьому, обов`язковою вимогою до складання історичної довідки законодавець визначає її підписання особою, що має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук або доктора наук) за спеціальністю "музеєзнавство, пам`яткознавство" або архітектури - для об`єктів архітектури та загальні вимоги щодо її змісту стосовно інформації, яка має міститись у ній в залежності від класифікації об`єктів культурної спадщини.»
Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку № 158, в занесенні об`єкта культурної спадщини до Переліку за зверненням фізичних, юридичних осіб або інших громадських формувань може бути відмовлено у разі неподання документів, передбачених пунктом 3 цього розділу, або відсутності в історичній довідці обґрунтувань автентичності об`єкта, його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.
Відмова уповноваженого органу не перешкоджає повторному поданню документів з врахуванням зауважень уповноваженого органу.
У справі № 460/1864/20 Верховний Суд також виклав правовий висновок про те, що оцінка історичним та архітектурним цінностям об`єкта має надаватись на стадії вирішення питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру. Оцінюючи правомірність рішення про включення об`єкта до Переліку, суд має перевірити чи вчинені такі дії уповноваженим органом, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто виключно щодо дотримання уповноваженим органом процедури занесення об`єкту до Переліку.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ містить наступні відомості про об`єкт: найменування; власник; місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду, отже, доводи в цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє.
Щодо доводів апелянта про те, що рішення про занесення об`єкта до Переліку прийняте не у формі встановленій Порядком, який діяв на момент прийняття рішення, колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про охорону культурної спадщини»   закріплює, що Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини (а не розпорядженнями), а занесення об`єкта до цього Переліку є однією із складових дій з його затвердження.
Рішення Київської міської ради від 02.03.2023 № 6022/6063, яким затверджено Положення Департаменту, підписано Київським міським головою, останнім делеговано свої повноваження у частині охорони культурної спадщини відповідному структурному підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Колегія суддів зазначає, що наказ, як і розпорядження, по своїй суті є розпорядчим документом, актом організаційно-розпорядчого характеру, що видається суб`єктом у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності та спрямований на реалізацію суспільних відносин віднесених до його відання.
У постанові № 640/28045/20 від 08.05.2023, Верховний Суд виснував, що Департамент охорони культурної спадщини КМДА, як структурний підрозділ, створений з метою реалізації функцій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері охорони культурної спадщини, наділений повноваженням щодо прийняття рішення про занесення об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини.
Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції Департамент охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України та реалізував делеговані йому повноваження з метою виявлення та дослідження об`єктів м. Києва при прийнятті оскаржуваного наказу про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва.
Колегія суддів, у контексті доводів апеляційної скарги та посилань представників сторін, зазначає, що історична довідка містить обґрунтовні історико-архівні та бібліографічні дослідження, що підтверджує перелік джерел та літератури з посиланням на архівні справи з фондів Державного архіву Київської області та Державного архіву міста Києва. Адреса будівлі вказана в історичній довідці відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно адреса будинку: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 13; тип об`єкта: нежитловий будинок - спортзал (літера «Б»). Історична довідка містить дані містобудівних та архітектурних вишукувань.  Крім того, Порядок обліку не визначає чіткі вимоги щодо змісту та форми викладення даних історико-архівних досліджень, архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань, зазначено про те, що довідка має бути складена у відповідності до вимог пункту 5 розділу III Порядку.
Таким чином, наявні матеріали фотофіксації надають всебічне уявлення про архітектурну цінність об`єкта (фото всіх фасадів будівлі, 2023 р.), його містобудівну роль у забудові історичних вулиць Набережно-Хрещатицької та Андріївської, що зі збереженими об`єктами культурної спадщини відображають традиційний характер історичного середовища Державного історико-архітектурного заповідника «Стародавній Київ» (вулиці у досліджуваному кварталі не зазнали суттєвих містобудівних перетворень протягом першої чверті ХХІ ст., тому фото 2007 р. є актуальними). Водночас, на переконання колегії суддів, зазначені апелянтом недоліки, не є істотними, мають формальний характер тому не впливають на визначення автентичності об`єкта культурної спадщини «Будівлі колишніх лазень купця М. Бубнова» та не піддають сумніву оцінку цінності будівлі з історичного та архітектурного погляду, тому, не є підставою для скасування оскаржуваного наказу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення пред`явленого адміністративного позову.
За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та  не є підставою для скасування  оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд -
        
   У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпоративні рішення ЛТД»  -  залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                     О.М. Ганечко 
Судді                                                                                             В.В. Кузьменко
                                                                                       Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 03.11.2025.