ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15641/25
Провадження № 22-ц/820/2263/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю представника відповідача Ястремської А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року (суддя Заворотна О.Л.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої йому порушенням його права на судовий захист внаслідок бездіяльності в порядку ч. 1 ст. 23 та ст.. 1173 ЦК України.
В обґрунтування позову зазначав, що судове рішення у справі №686/171817/24 не виконано до сьогоднішнього дня, хоча, на його думку, постанова Хмельницького апеляційного суду у вказаній справі мала бути виконана до 13.05.2025.
Вказував, що завдана йому моральна шкода полягає у порушенні його права на судовий захист внаслідок невиконання рішення суду. Право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме ч. 1 ст. 23, ст. 1173 ЦК України та ст. ст. 55, 56, 129-1 Конституції України. 
Посилається на те, що розрахунок моральної шкоди здійснено ним за його вільним волевиявленням з врахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики з огляду на відсутність такої методики та оцінено в розмірі 5000000 грн. 
З врахуванням викладеного вище, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на його користь п`ять мільйонів гривень моральної шкоди, завданої порушенням права на судовий захист, внаслідок тривалого невиконання постанови у справі №686/17187/24.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не захистив порушене право позивача, не забезпечив належного відшкодування, не виконав мети цивільного судочинства та порушив зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Вказує, що судове рішення ухвалено незаконно сформованим складом суду, оскільки склад суду визначено з порушенням вимог процесуального закону і ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно посилався на відсутність фінансування, як на підставу невиконання рішення, з огляду на те, що це є очевидним доказом державного тероризму у формі катування позивача відмовою у здійсненні правосуддя.
Вважає, що право позивача на відшкодування моральної шкоди гарантоване ЦК України та Конституцією України, а тому відмова в задоволенні позову може бути виключно наслідком не встановлення судом порушення, оспорювання чи невизнання відповідачем прав позивача, оскільки розгляд справи має відбуватися з дотриманням діючого принципу верховенства права, встановленого ч. 1 ст. 10 ЦПК України.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року відзив на апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області залишено без розгляду.
В судовому засіданні представник відповідача Ястремська А.Р. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року у справі № 686/17187/24 стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 5299,89 грн.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03.12.2024 у справі № 686/17187/24 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2024 змінено, зменшено розмір стягнутих з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат до 250,24 грн.
12.02.2025 до Головного управління Казначейства надійшов виконавчий лист№686/17187/24, виданий Хмельницьким міськрайонним суду Хмельницької області 11.02.2025, про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 250,24 грн.
Головне управління Державної казначейської служби України з метою вжиття заходів, передбачених Порядком виконання рішень, надіслало до Державної казначейської служби України листом від 13.02.2025 №04-17-10/1009 документи щодо безспірного списання коштів згідно виконавчого листа по справі №686/17187/24 на користь ОСОБА_1 .
Виконавчий лист по справі №686/17187/24 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 250,24 грн станом на 16.06.2025 не виконано, у зв`язку з недостатнім обсягом фінансування.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частинами 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 з послідуючими змінами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів – з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників – у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету (п. 38 Порядку).
За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Сам лише факт невиконання рішення суду не є безумовною підставою для висновку про заподіяння моральної шкоди, про наявність причинного зв`язку між невиконанням/несвоєчасним виконанням рішення суду та завданою шкодою.
При вирішенні спору розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено завдання йому моральної шкоди за невиконання судового рішення у справі №686/17187/24 від 03.12.2024.
Також позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди (5 000 000 гривень), а також доказів протиправності/бездіяльності посадових осіб Головного управління Державної казначейської служби України.
А тому, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо незаконного сформованого складу суду, оскільки визначення складу суду для розгляду цієї справи здійснено Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, затверджених зборами суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 та Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 №15), які є чинними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                        А.П. Корніюк 

                                       О.І. Талалай