ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 120/6919/24
провадження № К/990/27409/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.
розглянув у письмовому провадженні у суді касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Капустинського М. М., суддів: Сапальової Т. В., Ватаманюка Р. В.
І. Суть спору
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУНП у Вінницькій області), в якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ГУНП у Вінницькій області від 15 квітня 2024 року № 520 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області» в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції;
1.2. визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Вінницькій області від 01 травня 2024 року № 76 о/с, яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
1.3. поновити позивача на посаді заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з 02 травня 2024 року;
1.4. стягнути з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 травня 2024 року;
1.5. стягнути з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача відрахований на підставі наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 01 травня 2024 року № 76 о/с з грошового забезпечення та інших виплат вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився у розмірі 2506,70 гривень.
2. На обґрунтування позову позивач зазначає, що проходив службу в поліції, обіймаючи посаду заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, маючи спеціальне звання підполковника поліції.
Вказує, що наказами ГУНП у Вінницькій області від 15 квітня 2024 року № 520 та від 01 травня 2024 року № 76 о/с його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з поліції.
Підстава прийняття оскаржуваних наказів зумовлена скоєнням дисциплінарного проступку, внаслідок вчинення порушення Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої, пункту 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 та пункту 2.1. розділу II посадової інструкції, застосовано до заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Позивач наголошує, що до нього застосовано крайній вид дисциплінарного стягнення як звільнення із служби в поліції, який є більш суворим. Такий вид притягнення до дисциплінарної відповідальності, на думку позивача, застосовано відповідачем без врахування приписів частини першої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Позивач стверджує, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки він не вчиняв жодних протиправних діянь, які б слугували підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. 
Разом з цим позивач зазначає, що ні спірний наказ. ні матеріали службового розслідування, не містять належним чином підтверджених обставин про конкретну дату, час, джерело та спосіб отримання позивачем інформації про незаконність функціонування паливної заправної станції, ні інформації про місце, час, дату та особу, яка здійснювала такий продаж, за що фактично й притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.
Вважаючи накази про звільнення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про поновлення його на посаді.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Починаючи з 20 серпня 1997 по 01 травня 2024 року, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, останню з яких обіймав посаду заступника начальника Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, маючи звання підполковника поліції.
4. Наказом ГУНП у Вінницькій області від 08 квітня 2024 року № 537 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.
5. Підставою для призначення службового розслідування слугували відомості, викладені у доповідній записці начальника УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Володимира Іванця від 05 квітня 2024 року № 336/37/01-2024 щодо порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Хмільницького РВП ГУНП.
6. Так, у доповідній записці вказано, що 05 квітня 2024 року на виконання вимог пункту 7 розділу ІІІ Положення про Управління головної інспекції ГУНП у Вінницькій області, затвердженого наказом ГУНП у Вінницькій області від 30 грудня 2021 року № 1894, працівниками УГІ ГУНП у Вінницькій області здійснено перевірку стану прийняття та реєстрації заяв та повідомлень громадян про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Хмільницького РВП ГУНП шляхом моніторингу Інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України (далі - ІКС ІПНП).
У ході моніторингу встановлено, що 05 квітня 2024 року до Хмільницького РВП ГУНП через спецлінію служби 102 передано повідомлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що на території розташованій по вулиці Небесної Сотні, 49, м. Хмільник, неподалік згаданого підрозділу поліції здійснюється незаконний продаж палива з цистерни.
Згідно з вимогами Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року № 100, звернення ОСОБА_3 зареєстровано до ІКС ІПНП (журнал ЄО) Хмільницького РВП ГУНП за № 1701 від 05 квітня 2024 року.
Відповідно до вимог Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року № 357, з метою належного та оперативного реагування на місце події направлено слідчо-оперативну групу.
На місці події ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою у якій зазначив, що на території розташованій за адресою: АДРЕСА_1, невідомою особою здійснюється незаконна реалізація (збут) підакцизних товарів, а саме паливно-мастильних матеріалів.
Цього ж дня, слідчим відділенням Хмільницького РВП відомості за цим фактом внесено до ЄРДР під №12024020210000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
Установлено, що територія на якій можливо здійснюється незаконна торгівля паливом, без відповідних дозвільних документів розташована неподалік Хмільницького РВП (АДРЕСА_1).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України "Про Національну поліцію", до завдань поліції входить протидія злочинності.
Вищевказане може свідчити про неналежне виконання основних завдань та функцій, які покладені на Національну поліцію України, окремими поліцейськими Хмільницького РВП.
7. За результатами проведення службового розслідування складено висновок службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, затверджений 15 квітня 2024 року начальником ГУНП у Вінницькій області полковником поліції Юрієм Пархоменком.
8. Службовим розслідуванням установлено, що відповідно до відомостей, які містяться в ІКС ІПНП, автомобіль марки «Audi A-8» чорного кольору, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований 07 липня 2023 року на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 . Службу в органах внутрішніх справ України проходив з 20 серпня 1997 року по 06 листопада 2015 року, на службі в поліції з 07 листопада 2015 року, на займаній посаді з 04 липня 2022 року, за період проходження служби в поліції до дисциплінарної відповідальності притягувався 5 раз, діючих дисциплінарних стягнень не має, за місцем проходження служби характеризується добре.
Будучи опитаним в ході службового розслідування позивач повідомив, що він в особистих цілях використовує автомобіль марки «Audi А-8», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить його дружині. З метою збереження транспортного засобу від пошкодження він час від часу періодично залишає його на території, розташованій неподалік підрозділу поліції по АДРЕСА_1 , частина якої на праві власності належить кумові його рідної сестри ОСОБА_6 . На скільки йому відомо ОСОБА_6 займається волонтерською діяльністю, а тому на вказаній території постійно знаходяться люди та його автомобіль перебуває у безпеці.
Як зазначено у самому висновку, у ході службового розслідування здобуто відомості, які свідчать про те, що на території, розташованій по АДРЕСА_1, протягом тривалого часу здійснювалася незаконна реалізація дизельного палива, в тому числі 05 квітня 2024 року. Враховуючи те, що позивач неодноразово перебував на вказаній території, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що останній володів відомостями про реалізацію дизельного палива (підтверджується фото та відеозаписами наданими ОСОБА_4 на яких видно як у той час коли ОСОБА_1 виїжджає з території АЗС відбувається заправка автомобілів) та мав би вжити відповідних заходів щодо перевірки законності функціонування паливної заправної станції. Однак моніторингом ІКС ІПНП встановлено, що жодної інформації щодо можливої незаконної реалізації дизельного палива на зазначеній території від підполковника поліції ОСОБА_1 до Хмільницького РВП не надходило.
Дисциплінарною комісією взято до уваги вимоги пункту 1 наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», відповідно до якого необхідно приймати рішення про звільнення керівників з посади в разі виявлення фактів, пов`язаних з приховуванням заяв і повідомлень про вчинення поліцейськими кримінальних правопорушень.
Крім вищезазначеного, дисциплінарною комісією здійснено вивчення службової діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 , під час чого встановлено, що відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ його посадової інструкції, основним із його завдань та обов`язків є запобігання вчиненню правопорушень.
Згідно з розділом IV посадової інструкції, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх обов`язків, що передбачені його посадовою інструкцією, у межах визначених Дисциплінарним статутом Національної поліції України та іншими законодавчими актами. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї службової діяльності, у межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.
Висновком службового розслідування за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої, пунктів 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 та пункту 2.1. розділу II посадової інструкції, запропоновано застосувати до заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
9. Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 15 квітня 2024 року № 520 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області" за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої, пункту 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 та пункту 2.1. розділу II посадової інструкції, застосовано до заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
10. Наказом ГУНП у Вінницькій області від 01 травня 2024 року № 76 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
11. Цим же наказом встановлено відрахувати з грошового забезпечення суму вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, що підлягає відшкодуванню у зв`язку із звільненням поліцейського зі служби, у розмірі 2506,70 грн.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
12. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов задоволено.
12.1. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 15 квітня 2024 року № 520 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області".
12.2. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУНП у Вінницькій області від 01 травня 2024  року № 76 о/с.
12.3. Поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з 02 травня 2024 року.
12.4. Стягнуто з ГУНП України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 02 травня 2024 року по 31 січня 2025 року в сумі 356941,75 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів до бюджету.
12.5. Стягнуто з ГУНП України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 відрахований на підставі наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 01 травня 2024 року № 76 о/с від 01 травня 2024 року з грошового забезпечення та інших виплат вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився у розмірі 2506,70 грн.
13. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали службового розслідування не містять належним чином підтверджених доказів обставин про конкретну дату, час, джерело та спосіб отримання позивачем інформації чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення чи іншої події.
Суд першої інстанції зазначив, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях. Самого лише посилання на загальні вимоги недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.
Разом з цим суд першої інстанції наголосив, що висновок службового розслідування не містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУНП у Вінницькій області не доведено обґрунтованість застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення та подальше звільнення його зі служби.
14. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 травня 2025 року скасував рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року та прийняв нову постанову, якою в позові відмовив.
15. Таке своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що позивач, відповідаючи на запитання дисциплінарної комісії проявив нещирість та небажання сприяти у проведенні об`єктивного службового розслідування.
Суд апеляційної інстанції врахував висновки за результатами службового розслідування, відповідно до якого встановлено, що на території, розташованій по АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу здійснювалася незаконна реалізація дизельного палива, в тому числі і 05 квітня 2024 року, під час виявлення зазначеного правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово перебував на вказаній території, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що останній мав би володіти відомостями про реалізацію дизельного палива, до того ж зазначене підтверджується фото та відеозаписами, наданими ОСОБА_4 з яких убачається, що ОСОБА_1 виїжджає з території АЗС під час заправки автомобілів, а тому ОСОБА_1 за своїми посадовими обов`язками повинен був вжити відповідних заходів щодо перевірки законності функціонування паливної заправної станції. Однак моніторингом ІКС ІПНП з`ясовано, що жодної інформації щодо можливої незаконної реалізації дизельного палива на зазначеній території від підполковника поліції ОСОБА_1 до Хмільницького РВП не надходило.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів про звільнення позивача із займаної посади.
IV. Касаційне оскарження 
16. Позивач подав касаційну скаргу на вказане судове рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої, підпунктом  "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Так, автор скарги зауважує на тому, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні не врахував висновків щодо застосування статей 12 - 14, частини першої статті 18 та частин сьомої-восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а також пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 у їх взаємозв`язку, оскільки підставою притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення може бути виключно вчинений ним та підтверджений матеріалами службового розслідування дисциплінарний проступок, викладений у постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 320/22901/23, від 18 квітня 2022 року у справі № 540/186/20, від 26 січня 2022 року у справі № 620/397/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20, від 21 липня 2022 року у справі № 160/11795/20, від 20 травня 2021 року у справі № 420/2916/20, від 30 липня 2020 року у справі № 802/1767/17-а, від 04 грудня 2019 року у справі № 804/4811/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 802/1150/17-а у подібних правовідносинах.
17. Верховний Суд ухвалою від 30 червня 2025 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
18. Представник відповідача подала відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
19. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарним статутом.
22. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
23. За змістом частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
24. Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
25. При цьому дисциплінарним проступком, у розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
26. Нормами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
27. В силу частин другої, третьої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
28. Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).
29. Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
30. Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов`язки поліцейського, а саме: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
31. За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
32. Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
33. В силу частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
34. Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану викладено у Розділ V Дисциплінарного статуту.
35. Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
36. Статтею 29 Дисциплінарного статуту урегульовано питання щодо особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, частиною першою якої визначено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
37. Частиною другою статті 29 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
38. Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"  поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
VI. Позиція Верховного Суду
39. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення службової дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.
40. Як уже зазначалось, позивачем вчинено діяння, яке, на думку відповідача, несумісне з його посадою. Згідно з висновком службового розслідування позивач вчинив проступок, який полягає у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої, пункту 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 та пункту 2.1. розділу II посадової інструкції.
41. Тож відповідач убачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції.
42. У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
43. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції та її працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.
44. Оцінюючи доводи касаційної скарги Верховний Суд ураховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
45. Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
46. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
47. З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
48. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
49. Варто зазначити, що підставою для призначення службового розслідування слугували відомості, викладені у доповідній записці начальника УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Володимира Іванця № 336/37/01-2024 від 05 квітня 2024 року щодо порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Хмільницького РВП ГУНП.
50. Як уже зазначалось, у доповідній записці вказано, що 05 квітня 2024 на виконання вимог пункту 7 розділу ІІІ Положення про управління головної інспекції ГУНП у Вінницькій області, затвердженого наказом ГУНП у Вінницькій області від 30.12.2021 № 1894, працівниками УГІ ГУНП у Вінницькій області здійснено перевірку стану прийняття та реєстрації заяв та повідомлень громадян про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Хмільницького РВП ГУНП шляхом моніторингу Інформаційно-комунікаційної системи ІКС ІПНП.
У ході моніторингу встановлено, що 05.04.2024 до Хмільницького РВП ГУНП через спецлінію служби 102 передано повідомлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що на території розташованій по вулиці Небесної Сотні, 49, м. Хмільник, неподалік згаданого підрозділу поліції здійснюється незаконний продаж палива з цистерни.
Згідно з вимогами Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, звернення ОСОБА_3 зареєстровано до ІКС ІПНП (журнал ЄО) Хмільницького РВП ГУНП за № 1701 від 05 квітня 2024 року.
Відповідно до вимог Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357, з метою належного та оперативного реагування на місце події направлено слідчо-оперативну групу.
На місці події ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою у якій зазначив, що на території розташованій за адресою: АДРЕСА_1, невідомою особою здійснюється незаконна реалізація (збут) підакцизних товарів, а саме паливно-мастильних матеріалів.
Цього ж дня, слідчим відділенням Хмільницького РВП відомості за цим фактом внесено до ЄРДР під № 12024020210000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Установлено, що територія на якій можливо здійснюється незаконна торгівля паливом, без відповідних дозвільних документів розташована неподалік Хмільницького РВП (АДРЕСА_1).
У ході службового розслідування встановлено, що  на території, розташованій по АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу здійснювалася незаконна реалізація дизельного палива, в тому числі 05 квітня 2024 року. 
Так, згідно з фото та відеозаписів, наданих ОСОБА_4 у той час коли ОСОБА_1 виїжджає з території АЗС відбувається заправка автомобілів.
51. Дисциплінарна комісія, враховуючи те, що позивач неодноразово перебував на вказаній території, дійшла висновку, що останній володів відомостями про реалізацію дизельного палива та мав вжити відповідних заходів щодо перевірки законності функціонування паливної заправної станції. 
Однак моніторингом ІКС ІПНП з`ясовано, що жодної інформації щодо можливої незаконної реалізації дизельного палива на зазначеній території від підполковника поліції ОСОБА_1 до Хмільницького РВП не надходило.
Дисциплінарною комісією взято до уваги вимоги пункту 1 наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», відповідно до якого, необхідно приймати рішення про звільнення керівників з посади в разі виявлення фактів, пов`язаних з приховуванням заяв і повідомлень про вчинення поліцейськими кримінальних правопорушень.
Крім вищезазначеного, дисциплінарною комісією здійснено вивчення службової діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 , під час чого встановлено, що відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ його посадової інструкції, основним із його завдань та обов`язків є запобігання вчиненню правопорушень.
Згідно з розділом IV посадової інструкції, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання або не виконання своїх обов`язків, що передбачені його посадовою інструкцією, у межах визначених Дисциплінарним статутом Національної поліції України та іншими законодавчими актами. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї службової діяльності, у межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.
52. Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. 
Своєю чергою недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
53. Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейські у силу своїх службових обов`язків, зобов`язані не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 420/241/20.
54. Водночас законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
55. У справі, ж що розглядається, позивачу не було інкріміновано підозру за ч. 1 ст. 204 КК України, тобто за незаконну реалізацію дизельного палива, незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовленого пального.
З матеріалів службового розслідування висновується, що позивач періодично припарковував транспортний засіб на території АЗС, де відбувалась можлива незаконна реалізація дизельного палива, у зв`язку з чим порушено кримінальне провадження № 12024020210000145 від 05 квітня 2024 року.
При цьому вказана АЗС, яка працює з 2022 року,  розташована поруч з Хмільницьким РВП.
56. Суд апеляційної інстанції встановив, що відеофайлом «WhatsApp Video 2024-04- 09 at 08.54.03 Ї2Ї» (тривалість відеозапису 00:32 с.) зафіксовано, що на території на якій здійснюється незаконна торгівля паливом розташована одноповерхова будівля, біля якої стоїть автомобіль червоного кольору марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 та здійснює заправку пальним. Після чого, з приміщення виходить чоловік, витягує з вказаного автомобіля заправний пістолет зі шлангом та заносить його до приміщення у цей час з території виїжджає автомобіль «Audi А-8» д.н.з. НОМЕР_1 .
Відеофайлом «WhatsApp Video 2024-04-09 at 08.54.03 (3)» (тривалість відеозапису 03:42 с.) зафіксовано: "біля входу до зазначеного приміщення, стоїть пластмасова ємність синього кольору схожа на каністру для пального, поруч із нею лежить шланг чорного кольору. В цей час автор відео, демонструє грошові кошти в сумі 200 гривень (одна купюра). У вказаному приміщенні перебуває чоловік, який стоїть та рахує гроші. Після чого, до останнього підходить інший чоловік та він передає йому грошові кошти.
В ході перегляду відеозаписів: «WhatsApp Video 2024-04-09 at 08.54.03» (тривалість відеозапису 00:05 с.) установлено, що на відео зафіксовано, як підполковник поліції ОСОБА_1 у форменому одязі поліцейського заходить за бетонний паркан, за яким знаходиться територія розташована неподалік Хмільницького РВП, на якій здійснюється незаконна торгівля паливом; відеофайлом «WhatsApp Video 2024-04-09 at 08.54.03 (1)» (тривалість відеозапису 00:08 с.) зафіксовано, що з території, на якій здійснюється незаконна торгівля паливом, виїжджає автомобіль марки «Audi А-8» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить дружині підполковника поліції ОСОБА_13 та яким він користується.
Таким чином, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що вказаними відеофайлами належним чином підтверджуються обставини про конкретну дату, час, джерело та спосіб отримання позивачем інформації чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення чи іншої події, які зазначено у матеріалах службового розслідування.
57. Варто зауважити, що позивача звільнено із займаної посади фактично за те, що він володів відомостями про реалізацію дизельного палива без ліцензії та мав вжити відповідних заходів щодо перевірки законності функціонування паливної заправної станції. Однак моніторингом ІКС ІПНП з`ясовано, що жодної інформації щодо можливої незаконної реалізації дизельного палива на зазначеній території від підполковника поліції ОСОБА_1 до Хмільницького РВП не надходило.
До такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що позивач періодично припарковував транспортний засіб на території АЗС, а тому мав володіти відомості про незаконну реалізацію дизельного палива/реалізацію дизельного палива без ліцензії.
При цьому ГУНП у Вінницькій області мотивувало звільнення позивача, зокрема пунктом 2.1. розділу ІІ його посадової інструкції, за змістом яких основним із завдань та обов`язків позивача є запобігання вчиненню правопорушень.
58. Водночас варто зауважити, що на відеозаписах не зафіксовано придбання позивачем палива, а лише зафіксовано факт того, що позивач припаркував транспортний засіб на території АЗС.
Верховний Суд звертає увагу, що позивач, починаючи з 20 серпня 1997 по 01 травня 2024 року, проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, останню з яких обіймав посаду заступника начальника Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.
АЗС, на якій відбувалась незаконна реалізація дизельного палива/реалізація дизельного палива без ліцензії, розташована, як свідчать матеріали справи, в 70 метрах від Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, де позивач працював.
Отже, позивача фактично звинувачують у ймовірному володінні інформацією про незаконну реалізацію пального та, як наслідок, приховуванні кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, дотичними до АЗС, яка розташована у 70 метрах від Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, лише на тій підставі, що позивач періодично припарковує транспортний засіб.
Лише факт паркування позивачем транспортного засобу на території АЗС, що зафіксовано у відеозаписі, не може свідчити про володіння ним інформацією щодо незаконної реалізації дизельного пального.
Крім того, АЗС розташована у 70 метрах від Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, в якому позивач обіймав посаду саме заступника начальника цього районного відділу поліції.
Таке обґрунтування відповідача може також свідчити й про ймовірну обізнаність начальника цього районного відділу про незаконну реалізацію дизельного палива, адже в його обов`язки також входять аналогічні завдання із запобігання вчиненню правопорушень.
Водночас це лише є припущеннями, а на припущеннях не можуть ґрунтуватися висновки, тим паче про необхідність звільнення з посади.
Дійсно, робота АЗС без жодних документів у 70 метрах від відділення поліції є безумовно зухвалим кримінальним правопорушенням. Проте звільнення позивача з посади фактично ґрунтується лише на тому, що він періодично припарковував транспортний засіб на території АЗС, тобто без достатніх доказів щодо обізнаності про злочин та, як наслідок, його приховування.
59. У постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20, на яку посилається автор касаційної скарги, Верховний Суд зазначив, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідність з`ясувати і встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського.
60. До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
61. Крім того, як уже зазначалось, у межах кримінального провадження № 12024020210000145 від 05 квітня 2024 року вручення письмової підозри позивачу не здійснювалося, останній був допитаний в якості свідка.
62. Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2123-IX Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану». 
Указані зміни набрали чинності 01 травня 2022 року.
63. Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
64. Отже, положеннями статті 29 Дисциплінарного статуту передбачено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).
За змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
65. Указаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
66. Таким чином, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливостей його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
67. Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2023 року у справі № 420/14443/22 зазначив, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
68. Водночас у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 620/39721 Верховний Суд указав, що стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися, насамперед, на такому:
чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлений Конституцією та законами України;
чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;
чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;
чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим діянням.
69. У справі, ж що розглядається, рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на припущеннях про ймовірну обізнаність позивача про вчинення іншими особами кримінального правопорушення, а також не обґрунтовано пропорційність (співмірність) застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення.
70. Отже суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги.
71. Сьомий апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
72. З огляду на викладене та, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року підлягає скасуванню, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 260, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2.          Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі № 120/6919/24 скасувати.
3.          Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 120/6919/24 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська
                                                                                                                        О. Р. Радишевська