Унікальний номер справи 759/4114/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/15308/2025
Головуючий у суді першої інстанції П`ятничук І.В.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
   Іменем      України
 
05 листопада 2025 року                                                                                                місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
секретар судового засідання Комар Л. А.
 
сторони:
 
позивач                                           ОСОБА_1 
 
відповідач                                       Фізична особа-підприємець 
ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1   
 
на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року, ухвалене у складі судді П`ятничук І.В. в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва,
 
в с т а н о в и в :
 
  ОСОБА_1 24.02.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в заміні товару (телевізору Model TQ55Q80DAT) на такий же товар (телевізор) або на аналогічний з числа наявних у нього, зобов`язати відповідача здійснити заміну товару (телевізору Model TQ55Q80DAT) на такій же товар (телевізор) або на аналогічний з числа наявних у відповідача.
В обґрунтування позову зазначає, що 26.11.2024 року ним було придбано телевізор марки «Самсунг», Model TQ55Q80DAT, S/N OLDE3HBX433160T, вартістю 40900,00 грн. в інтернет магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого є ФОП ОСОБА_2 , про що свідчить товарний чек № 16711 від 26.11.2024 року. Вказаний телевізор було доставлено кур`єром у зачиненій коробці йому додому.
Зазначив, що під час огляду та увімкнення телевізора побачив, що на екрані є дефект у матриці та одразу зателефонував відповідачу з проханням замінити даний товар. Однак відповідач відмовився замінити товар, посилаючись на те, що позивач при отриманні товару проігнорував необхідність перевірки товару в присутності кур`єра а також на те, що з наданого позивачем фотознімку вбачається, що пошкодження ймовірно сталося через дії позивача під час витягування чи монтажу телевізора.
Вказав, що до теперішнього часу жодних заходів щодо заміни неналежного товару не було вжито.
Посилаючись на ст. ст. 22, 23, 386, 525, 611, 615, 629, 1060 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що продавцем придбаного ним телевізора є фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_2 .
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, економічна діяльність ФОП ОСОБА_2 відповідає профілю зазначеного інтернет-магазину за кодом доступу НОМЕР_1.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що про виникнення недоліків товару свідчить відповідь представника «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 27.11.2024. В листі відповідач робить висновок, що вийшла з ладу матриця телевізора з вини апелянта. 
Зауважує, що у справі є копія гарантійного талону, де зазначена гарантія 4 роки. Таким чином, на думку апелянта, відповідач повинен довести, що недолік виник з вини покупця. 
Проте відповідачем не доведено, що недолік товару виник внаслідок порушення правил користування ним.
Відповідно до п.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника).
Отже, на думку апелянта, відповідач повинен був запропонувати йому провести експертизу продукції (телевізора) та у триденний строк з дня одержання від нього письмової згоди організувати її проведення.
Відповідачем ФОП ОСОБА_2 подано до суду відзив на апеляційну скаргу. 
Зазначає, що апелянтом не надано жодних документів, які б підтверджували факт несправності товару на момент його передачі  покупцю. Зокрема не надано висновків сервісного центру чи експертизи, як того вимагає ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення істотних недоліків.
На думку  відвідача суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що позивач не надав доказів того, що  ФОП ОСОБА_2 є власником інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи доменного імені «  ІНФОРМАЦІЯ_1 »,  або здійснює реалізацію товарів через цей магазин на будь-якій іншій правовій підставі. У товарному чеку № 16711 від 26.11.2024 року, наданому позивачем, відсутня інформація про те, що саме ФОП « ОСОБА_2 » здійснив продаж товару чи отримав за нього грошові кошти. 
Позивачем не надано доказів того, що він звертався до відповідача з письмовою вимогою про проведення експертизи як це передбачено законодавством.  
У судовому засіданні апеляційного суду позивач   ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.
Представник відповідача ФОП  ОСОБА_2 - адвокат Рябовол Д.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року просила залишити без змін як законне та обґрунтоване. 
Відповідач ФОП  ОСОБА_2  у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив. Будь - яких заяв, клопотань від відповідача на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи в задоволенні позову судом зазначено, що до матеріалів справи не додано доказів щодо встановлення і підтвердження факту виникнення недоліків чи істотних недоліків товару, як і висновків про те, що такі недоліки або істотні недоліки виникли саме з вини продавця товару, а не покупця.
Також позивачем до матеріалів справи не додано, доказів того, що ФОП ОСОБА_2 ._є власником інтернет магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи доменного імені  «  ІНФОРМАЦІЯ_1 », чи він на будь-якій іншій правовій підставі здійснює реалізацію товарів через зазначений магазин. З клопотанням про витребування таких доказів позивач до суду не звертався.
В наданому товарному чеку відсутня інформація, що відповідач є особою, що здійснила продаж спірного товару та отримала за цей товар суму грошових коштів.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується та зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи 26.11.2024 року ОСОБА_1 було придбано телевізор марки «Самсунг», Model TQ55Q80DAT, S/N OLDE3HBX433160T, вартістю 40900,00 грн. в інтернет магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Як вбачається, з позовної заяви, під час огляду позивачем та увімкнення телевізора було виявлено дефект у матриці на екрані телевізора, після чого позивач одразу звернувся до відповідача з вимогою про заміну телевізора.
Згідно відповіді від 27.11.2024 року представника інтернет магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» вбачається, що позивачу було відмовлено у заміні товару, а саме телевізору марки «Самсунг», Model TQ55Q80DAT, S/N OLDE3HBX433160T, посилаючись на те, що ним не було при отриманні товару проведено перевірку товару в присутності кур`єра а також на те, що з наданих позивачем фотознімків вбачається, що пошкодження ймовірно сталося через дії позивача під час витягування чи монтажу телевізора.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Частиною 2 статті 675 ЦК України визначено, що договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).
Згідно ч.1 ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом (ч. 4 ст. 673 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв`язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни (стаття 676).
Відповідно до ч. 3 ст. 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Права та обов`язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».
Так, згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Положеннями абзацу 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.
Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).
Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Частиною 5 статті 8 Закону передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк (ч.9 ст.8 Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.
У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.
Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Під гарантією якості товару слід розуміти твердження продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання.
Зазначене узгоджується також з положеннями п. 5 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2023 № 1251, визначено, що для здійснення гарантійного ремонту або гарантійної заміни товар приймається продавцем (сервісним центром) після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та гарантійного талону за умови цілісності передбачених експлуатаційними документами пломб на товарі.
Апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що виявив дефект матриці телевізора під час його огляду та увімкнення. 
Проте, колегія суддів звертає увагу, що останнім як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду не додано документів, які б підтверджували факт несправності товару, зокрема висновків сервісного центру чи експертизи згідно ч.  1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення істотних недоліків. 
Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
Для застосування встановлених законом санкцій за порушення умови договору про якість товару необхідно, довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має недоліки чи фальсифікований, тобто, виявлення цього факту слугує достатньою правовою підставою для покладення на продавця (виробника) відповідальності.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17, від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17, від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16, від 26 лютого 2025 року у справі № 619/3972/21 (провадження № 61-5655св24).
Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц, зазначив, що умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим ч 1 ст. 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.
Встановлений ч. 2 ст. 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до ч. 1 ст 679 ЦК України покладається на нього.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції доказів того, що ФОП ОСОБА_2 є власником інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи доменного імені «  ІНФОРМАЦІЯ_1 », або здійснює реалізацію товарів через цей магазин на будь-якій іншій правовій підставі. 
Апеляційний суд зауважує, що у товарному чеку № 16711 від 26.11.2024, наданому апелянтом, відсутня інформація про те, що саме ФОП ОСОБА_2 здійснив продаж товару чи отримав за нього грошові кошти.
Окрім того, апелянтом не запропоновано провести експертизу товару для встановлення причин втрати якості, як того вимагає ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Апелянтом як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду не надано доказів того, що він звертався до відповідача з письмовою вимогою про проведення такої експертизи, як це передбачено законодавством. 
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» обов`язок продавця організувати експертизу виникає лише після отримання письмової згоди споживача. У матеріалах справи відсутні докази такого звернення ОСОБА_1 , а також його письмової згоди на проведення експертизи. Таким чином, твердження апелянта  про порушення відповідачем  процедури  проведення експертизи є безпідставними.
З урахуванням зазначеного, позивачем не доведено факту порушення його прав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» відповідачем.
Безпідставним є також твердження апелянта про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що пов`язано із шахрайськими діями відповідача.
Апеляційний суд зауважує, що відповідного статті 23 ЦК України та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності вини відповідача у порушенні прав споживача та доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою.
Апелянтом не надано жодних доказів, таких як медичні довідки чи висновки, що підтверджують погіршення його здоров`я внаслідок незаконних  дій відповідача. 
Докази (які надав позивач суду апеляційної інстанції) про здійснення підприємницької діяльності в інтернет магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» саме відповідачем не впливають на вірність  ухваленого рішення по суті спору між сторонами та не є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено та скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору по даній справі відносить на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні передбачені законом підстави для стягнення такого судового збору з відповідача. 
 
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 рокузалишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 14 листопада 2025 року  

 
Судді
 
                                                                                                                      Л. Д.  Поливач
 
                                                                                                                      А. М.  Стрижеус
 
                                                                                                                      О. І.  Шкоріна