ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 жовтня 2025 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 718/579/25
провадження № 22-ц/822/718/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О. 
суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.
секретар Тодоряк Г. Д.
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 
заінтересована особа: Кіцманська міська рада Чернівецького району Чернівецької області
апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року
головуюча в суді першої інстанції суддя Мінів О. І.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2018 року по день його зникнення безвісти 14 грудня 2024 року та встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_3 з січня 2018 року по день його зникнення безвісти 14 грудня 2024 року.
Заява мотивована тим, що з початку 2018 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і до моменту його зникнення безвісти 14 грудня 2024 року та перебувала на його утриманні.
В період сумісного проживання сторони фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися та дбали один про одного, що носило постійний та систематичний характер. 
Зазначає, що з 2018 року не працює, та перебувала на утримання чоловіка ОСОБА_3 , який мав стабільний заробіток, та був постійним і основним джерелом фінансування та забезпечення сім`ї.
04 квітня 2022 року ОСОБА_3 був призваний до Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією.
16 грудня 2024 року їй, як дружині, прийшло сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 про те, що її чоловік ОСОБА_3 14 грудня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дар`їно Курської області (рф).
Окрім цього вказує, що згідно з карткою соціально-демографічних даних військовослужбовця ОСОБА_3 , його близькими родичами зазначено: дружину – ОСОБА_1 та матір – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Посилалася на те, що від встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та перебуванні та утриманні чоловіка, залежить право на встановлення соціально- правового статусу як члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, захист його прав та інтересів, його пошук та отримання будь-якої іншої інформації про його місцезнаходження, яка надається виключно членам сім`ї військовослужбовця та отримання соціальних пільг та виплат гарантованих законом.
Короткий зміст судового рішення першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , з січня 2018 року по день його зникнення безвісти 14 грудня 2024 року.
Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 з січня 2018 року по день його зникнення безвісти 14 грудня 2024 року.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження та його було доведено належними доказами, у зв`язку з чим вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 перебувала на утримані ОСОБА_3 , отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом для існування, а відтак наявні підстави для встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні заяви.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що ОСОБА_1 розпочала дії з реалізації майна, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Ці дії вчиняються без належної правової підстави.
Зазначає, що ОСОБА_1 не має законного статусу власника або повноважного представника ОСОБА_3 , а тому не мала і не має жодних правових підстав для здійснення будь-яких юридично значущих дій щодо вказаного майна, включно з його реалізацією, відчуженням або передачею третім особам. Її дії містять ознаки самовільного заволодіння майном, що прямо суперечить нормам цивільного законодавства.
Вважає, що ухвалене судом рішення є грубим порушенням законних майнових прав ОСОБА_3 та принципу змагальності сторін у цивільному процесі.
Незалучення ОСОБА_2 в якості зацікавленої особи у справі призвело до того, що судове рішення ухвалено без врахування її прав та інтересів.
Ці обставини позбавили її можливості висловити свою позицію, подати докази та заперечення, а також створює передумови для втрати належного її батьку майна, внаслідок неправомірних дій сторонньої особи, яка не має відповідних прав.
Вищевикладене свідчить про істотне порушення норм процесуального права та зумовлює необхідність скасування судового рішення як такого, що ухвалено з порушенням процесуальних гарантій захисту прав заінтересованих осіб.
Крім того в матеріалах справи № 718/579/25 відсутні документи, якими підтверджується статус ОСОБА_3 як такого, що зник безвісті за особливих обставин та якими б підтверджувалася актуальна на час подання заяви інформація про правовий статус ОСОБА_3 .
Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави розглядати заяву про встановлення факту проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу без залучення самого ОСОБА_3 , оскільки відсутнє судове рішення про визнання його померлим.
Узагальнені доводи інших учасників справи
ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що судом першої інстанції правильно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка.
Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02 січня 2025 року № 1/7 встановлено, що з 2018 року по даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство (а. с. 11).
Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 23 жовтня 2024 року (а. с. 12).
Відповідно до копії сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 від 16 грудня 2024 року, яке надіслано ОСОБА_1 вбачається, що її чоловік командир 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_3 зник безвісти 14 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дар`їно Курської області (рф) (а. с. 17).
Відповідно до копії Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15 грудня 2024 року № 1091, призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти старшого сержанта ОСОБА_3 , особистий номер: НОМЕР_3 , командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 (а. с. 14).
З роздруківки дзвінків та смс-повідомлень, скриншотів переписки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період перебування ОСОБА_3 на військовій службі, вбачається їх спілкування (а. с. 18-40).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (матір ОСОБА_3 ), актовий запис № 144 (а. с. 56).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Ошихлібською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками зазначені: мати – ОСОБА_7 , батько – ОСОБА_3 (а. с. 86).
Відповідно до копії сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 від 16 грудня 2024 року, яке надіслано ОСОБА_2 , вбачається, що її батько командир 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_3 , зник безвісти 14 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дар`їно Курської області (рф) (а. с. 91).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Згідно з пунктами 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети – ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. 
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просила:
– встановити факт проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу;
– встановити факт перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_3 .
У апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 висловлювала свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , посилалась на те, що остання розпочала дії з реалізації майна, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Ці дії вчиняються без належного правової підстави та без погодження з ОСОБА_3 . Окрім цього відповідне рішення надає їй право на отримання виплати грошового забезпечення ОСОБА_3 як військовослужбовця Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 6 статті 9 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі – особисте розпорядження на випадок полону).
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому – п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Аналогічні положення закріплені і в Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 року № 449).
Окрім цього Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 484/5407/19 (провадження № 61-1986св24) вказав на те, що правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.
Отже факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 , не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки між заявницею та ОСОБА_2 , як дочкою зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 існує спір про право щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця та правового статусу його майна, набутого у період з січня 2018 року до 14 грудня 2024 року (особиста приватна чи спільна сумісна власність).
Існування спору про право в даному випадку підтверджується наявністю конфлікту інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про підтвердження фактів, що мають юридичне значення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення районного суду і залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18 (провадження № 61-17332св20), постанові від 01 травня 2024 року у справі № 758/3298/23 (провадження № 61-1305св24).
В даному випадку ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів шляхом подачі позову на загальних підставах.
З урахуванням висновку апеляційного суду про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні без розгляду не має необхідності надавати оцінку обґрунтованості доводів апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до вимог частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Враховуючи наведене вище, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні залишити без розгляду.
Відповідно до вимог частини шостої статті 294 ЦПК України слід роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст. ст. 294, 367, 368, 374, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні залишити без розгляду.
Роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 03 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                Олександр ОДИНАК

Судді:                                                        Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА