ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/19925/25	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,
при секретарі — Альонішко С.І.,
за участю представника апелянта приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича – Зауліної О.Г.,
представника апелянта Назаренко Таісії Іванівни – Іскри С.Л.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – Карпенко В.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, за участю третьої особи без самостійних вимог  на стороні відповідача -   ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів, - 
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 30.05.2025 року у розмірі 1700 гривень, ухвалену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком Валерієм Миколайовичем у виконавчому провадженні № 77961380 з примусового виконання виконавчого листа № 521/16101/20, що виданий Хаджибейським (в минулому - Малиновським) районним судом м. Одеси 14.04.2025 р. про усунення ОСОБА_3 перешкод з боку ОСОБА_1 у користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5110137300:54:004:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту будівництва, що зводиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
  - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.06.2025 року у розмірі 3400 гривень, ухвалену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком Валерієм Миколайовичем у виконавчому провадженні № 77961380 з примусового виконання виконавчого листа № 521/16101/20, що виданий Хаджибейським районним судом м. Одеси 14.04.2025р. про усунення ОСОБА_3 перешкод з боку ОСОБА_1 у користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5110137300:54:004:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту будівництва, що зводиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що матеріали справи містять об`єктивні докази добровільного виконання рішення суду позивачем, законних та обґрунтованих підстав для накладення штрафів з боку відповідача немає, у зв`язку з чим оскаржувані постанови про накладення штрафів підлягають скасуванню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича від 30.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу   у розмірі 1700 гривень та від 20.06.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн.   у виконавчому провадженні №77961380 з примусового виконання виконавчого листа № 521/16101/20, що виданий Хаджибейським (в минулому - Малиновським) районним судом м. Одеси 14.04.2025 . Стягнуто з   приватного виконавця   виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича   (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. та ОСОБА_2 надали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, покласти на ОСОБА_1 судові витрати, понесені приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. у зв`язку із розглядом справи; ОСОБА_2 також просить  скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.   
Доводами апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. зазначено, що 28.05.2025 року боржник ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, зокрема із постановою про відкриття виконавчого провадження, яка містить номер ВП та ідентифікатор доступу до АСВП, про що свідчить відповідна заява боржника (вх.№992). Таким чином, на думку апелянта, враховуючи те, що із 28.05.2025 боржник був достеменно обізнаний про розпочате відносно нього примусове виконання та мав доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, за допомогою якої і було сформовано 30.05.2025 постанову про накладання штрафу, строк на оскарження вказаної постанови сплив 09.06.2025. 
Апелянт зазначає, що за переконанням виконавця, факт наявності будь-якої будівлі за адресою АДРЕСА_2 свідчив про те, що рішення по справі №521/16101/20 - не виконано. Вказує, що з метою з`ясування того, чи впливає саме на порядок виконання рішення суду по справі №521/16101/20 те, коли ОСОБА_1 була зведена перешкода, наявна на земельній ділянці, що підлягає усуненню за рішенням суду, 10.06.2025 приватний виконавець звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеса із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду. Отже, на думку апелянта, звернення виконавця до суду із вказаною заявою не свідчить про те, що у нього були об`єктивні сумніви стосовно того, що рішення по справі №521/16101/20 не виконано. Апелянт зазначає, що 30.06.2025 Хаджибейським районним судом м. Одеса була винесена ухвала, якою була задоволена заява приватного виконавця та встановлено, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/16101/20 досі не виконано. Вказує, оскільки суд першої інстанції допустився неправильного тлумачення поняття «поважна причина», як у контексті пропуску позивачем строків на звернення до суду, так і у контексті допущення боржником невиконання рішення суду; не врахував те, що основною ознакою «поважної причини» є саме її непоборність та об`єктивність, -- зазначене рішення не можна вважати законним та обґрунтованим і воно має бути скасовано у апеляційному порядку.
Доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначено, що суд першої інстанції посилається на норми законодавства, ігноруючи той факт, що ухвала Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 р. у справі № 521/16101/20, якою надано виконавцю можливість здійснення примусового знесення об`єкту будівництва, підлягає примусовому виконанню та підтверджує обґрунтованість сумнівів виконавця щодо виконання ОСОБА_1 судового рішення, що на законних підставах потягло за собою накладення штрафів на боржника. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не зазначено, які саме норми закону було порушено виконавцем під час винесення оскаржуваних постанов, та в чому саме полягає невідповідність вказаних постанов вимогам законодавства, не наведено жодної законодавчої підстави для їх скасування.
Відзиву на апеляційні скарги відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Малиновського (наразі Хаджибейського) районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року у цивільній справі № 521/16101/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,   зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за власний рахунок. 
Рішення набрало законної сили 13.02.2023.   Виконавчий лист № 521/16101/20   виданий 14.04.2025. 
01.05.2025 приватним нотаріусом Притуляком В.М. відкрито виконавче провадження №77961380 з примусового виконання виконавчого листа № 521/16101/20, виданого 14 квітня 2025 року Малиновським районним судом м. Одеси,   надано   10 робочих днів для добровільного виконання рішення. Постанова надіслана позивачу за адресою, яка була вказана у виконавчому документі АДРЕСА_2 , дійсна адреса позивача ( АДРЕСА_3 ). Позивач стверджує, що про відкриття виконавчого провадження дізнався 26.05.2025 від приватного виконавця особисто.
26.05.2025 приватним виконавцем Притуляком В.М. складений акт про те, що   при виході за адресою АДРЕСА_1 , виявлено боржника, який повідомив, що рішення суду ним було виконано та повідомив, що ним вже   виконувались попередні рішення суду про знесення будинку, акт підписаний позивачем.
З`явившись на виклик приватного виконавця, Наумов І.В.А. 28.05.2025 подав   заяву з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", стверджуючи про добровільне фактичне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження № 77961380, на підтвердження чого надав постанову про закінчення іншого провадження ВП № 76707404 від 23.01.2025,   копію договору-підряду на виконання будівельно-монтажних робіт, укладеного     20.04.2024,   копію акта приймання-передачі виконаних робіт від 22.05.2024, квитанцію на підтвердження оплати за договором, копію витягу з Реєстру будівельної діяльності. В заяві позивач вказав, що ВП № 76707404 було відкрито 04.12.2024 для виконання   рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/19240/23 від   29.02.2024, яким був задоволений позов Управління Державного архітектурно - будівельного контролю ОМР; зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки: 5110137300:54:004:0035) до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за власний рахунок. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року   апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року залишено без змін. ВП № 76707404   було   закінчено   на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням вимог рішення у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, про що свідчить постанова   про   закінчення провадження №76707404. За твердженням позивача, він вирішив самостійно виконати рішення суду, а саме знести самочинно збудований об`єкт по АДРЕСА_2 , для чого   20.04.2024 уклав з ФОП ОСОБА_4 договір на виконання будівельно-монтажних робіт   по знесенню побудованого об`єкта за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого підрядник зобов`язується виконати роботи   в будівлі замовника, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .   Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 22.05. 2024 року роботи за договором були виконані,   позивачем сплачено 52000 грн. за виконання робіт за договором будівельно-монтажних робіт. Згідно резолютивних частин обох рішень як Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі № 420/19240/23 за адміністративним позовом Управління Державного архітектурно - будівельного контролю ОМР до ОСОБА_1 , так і Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року по цивільній справі № 521/16101/20 вирішено усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, якими зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за власний рахунок, тобто рішення з ідентичними вимогами, проте з різними сторонами.
Також позивач повідомив відповідача, що   станом на теперішній час ОСОБА_1   від Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР отримані нові дозвільні документи на будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва,   оскільки наразі не існує будь-яких перешкод у будівництві, ОСОБА_1 ведуться будівельні роботи. 
30.05.2025   приватний виконавець склав акт про невиконання позивачем рішення суду та того ж дня постановою у виконавчому провадженні № 77961380 за невиконання рішення суду було накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Вказана постанова, за правилами ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" була надіслана на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, що підтверджується супровідним листом №14558. Позивач не отримав постанову про накладення штрафу.
У зв`язку із обставинами, повідомленими боржником та задля уникнення подвійного трактування рішень суду у цивільній та адміністративних справах, приватний виконавець 10.06.2025 року звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з заявою про роз`яснення рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", для встановлення відповідності фактичного виконання вимогам судового рішення, в якій просив встановити, чи дійсно об`єкт, зазначений у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14.09.2022 по справі №521/16101/20, був повністю знесений та роз`яснити, чи є судове рішення у справі №521/16101/20 таким, що підлягає подальшому виконанню у разі встановлення, що об`єкт самочинного будівництва не був знесений повністю та можливості здійснення примусового знесення об`єкта виконавцем у порядку статті 63 Закону "Про виконавче провадження". 
10.06.2025 відповідач надав відповідь на заяву   позивача, в якій повідомив про звернення до   Хаджибейського районного суду із заявою про роз`яснення рішення, оскільки надані позивачем документи не містять беззаперечних доказів виконання судового рішення, та зазначив, що після розгляду судом   його звернення, приватним виконавцем буде прийнято рішення щодо   подальшого провадження.
При цьому, судом встановлено, що 20.06.2025 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Багрицького, 67, за результатами якого складено акт, яким зафіксовано факт невиконання судового рішення, а саме: об`єкт будівництва на земельній ділянці не демонтовано, дії щодо усунення перешкод не вчинено, що свідчить про невиконання боржником рішення суду та вимог виконавчого документа.
20 червня 2025 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. у виконавчому провадженні № 77961380 за невиконання рішення суду було накладено на боржника, ОСОБА_1 , штраф на користь держави у розмірі 3400 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
В матеріалах справи наявне рішення Хаджибейським районним судом м. Одеса від 30.06.2025 року, якою заяву Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про роз`яснення та зміну способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком  задоволено частково.
Змінено спосіб та порядок виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, надавши виконавцю можливість здійснення примусового знесення об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 у порядку  статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвала суду не набрала законної сили, 14.07.2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження. 
Позивач не погоджується з постановами приватного виконавця про накладення штрафів, звернувся до суду   з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виходом за адресою 30.05.2025, приватний виконавець одноособово без участі позивача та будь-якого спеціаліста у сфері будівництва, без дослідження будь-яких технічних або інших документів щодо будівництва, склав акти від 30.05.2025 та від 20.06.2025. Також суд першої інстнції зазначив, що в актах приватного виконавця відсутні висновки про те, що виявлений будинок, який будувався на земельній ділянці, є саме тим будинком, який позивач повинен був знести, а  не новим  будинком, побудованим на підставі  нових дозвільних документів, як стверджує позивач.
Суд першої інстанції виснував, що приймаючи акт індивідуальної дії суб`єктом владних повноважень не досліджено питання який саме будинок ним був виявлений на земельній ділянці та відповідно чи мав позивач реальну можливість виконати рішення суду у цивільній справі у ті часові межі, які він зазначив, та побудувати нову будівлю. 
Крім цього, суд першої інстнції зазначив, що у постановах про накладення штрафів на позивача відсутній аналіз фактичних та юридичних підстав для визнання  бездіяльності боржника протиправною, не  наведено  мотивів щодо невизнання правдивими тверджень позивача,  що є обов`язковою передумовою для накладання на боржника штрафу, відповідач обмежився констатацією факту невиконання судового рішення без вчинення жодної дії щодо з`ясування причин  твердження позивача про  самостійне виконання.  
З вищенаведених підстав, суд першої інстнції прийшов до висновку, що відповідач прийняв оскаржувані постанови з формальних обставин, не діяв добросовісно і розсудливо, що свідчить про невідповідність його рішень вимогам  ст. 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Що стосується доводів приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом в частині оскарження постанови від 30.05.2025 року, колегія суддів зазначає.
Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Згідно з п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
В позовній          заяві позивач зазначив, що випадково, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 19 червня 2025 представнику позивача стало відомо про наявність постанови про накладення штрафу від 30.05.2025 року.
З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 23.06.2025 року, тобто у межах строку, визначеного п.1 ч.2 ст.287 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Доказів отримання позивачем вищезазначеної постанови апелянтом до суду не надано.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що    ОСОБА_1 із 28.05.2025 мав доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження та міг дізнатись про оскаржувану постанову, оскільки доступ до автоматизованої системи не є доказом обізнаності позивача про оскаржувану постанову та надіслання її позивачу належним чином у спосіб передбачений законом. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Що стосується доводів апелянтів в частині безпідставного, на їх думку, скасування судом першої інстанції постанов про накладення штрафу, колегія суддів зазначає. 
Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1, 10 та 16 частини 3 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27  цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону    разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
  Застосування такого заходу реагування є обов`язком виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
  При цьому,  колегія суддів звертає увагу, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
  У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
  Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами  Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм  Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що в обґрунтування протиправності оскаржуваних постанов, позивач посилається на те, що ним було знесено самочинно збудований об`єкт по АДРЕСА_2 , що підтверджується  постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 76707404 від 23.01.2025, яке було відкрито на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 420/19240/23 за   позовом Управління Державного архітектурно - будівельного контролю ОМР до ОСОБА_1 , яким зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: 5110137300:54:004:0035) до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за власний рахунок.
У зв`язку з наявністю вказаних обставин представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 27 травня 2025 року про закінчення виконавчого провадження в порядку п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». В заяві було повідомлено позивача, що станом на теперішній час боржником від Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР отримані нові дозвільні документи на будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_4 та зазначено, що копія витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва додається. Зазначено, що оскільки наразі не існує будь-яких перешкод у будівництві, боржником початі будівельні роботи. В додатках до заяви, крім іншого, зазначені: копія постанови про відкриття виконавчого провадження; копія постанови про закінчення виконавчого провадження; копія договору на виконання будівельно-монтажних робіт; копія акту приймання-передачі робіт.
Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції, приватний виконавець фактично   проігнорував доводи   позивача, запевнив останнього про звернення до районого суду за відповідним роз`ясненням   та одночасно застосував штраф 1700 грн. 
З наданих до суду доказів вбачається, що відповідачем не зазначено мотиви відхилення поданих позивачем разом із заявою від 27.05.2025 документів, в тому числі постанови головного державного виконавця Хаджибейського   ВДВС від 23.01.2025 про закінчення виконавчого провадження   76707404, яке було відкрито на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 420/19240/23, адже постанова держвиконавця   ВП № 76707404 від 23.01.2025 не визнана протиправною та не скасована в установленому порядку.
З наданих до суду актів виходу на місце приватного виконавця та постанови про притягнення до відповідальності вбачається, що обставини невиконання позивачем судового рішення   у справі № 521/16101/20 були   встановлені приватним виконавцем візуально, виходом за адресою 30.05.2025.
Встановлено, що приватний виконавець одноособово без участі позивача та будь-якого спеціаліста у сфері будівництва, без дослідження будь-яких технічних або інших документів щодо будівництва, склав акти від 30.05.2025 та від 20.06.2025, якими встановив, що виявлений будинок, який будувався на земельній ділянці, є саме тим будинком, який позивач повинен був знести, а   не новим   будинком, побудованим на підставі   нових дозвільних документів, як стверджує позивач, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято постанову ВП № 77961380 від 30.05.2025 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.
В постанові зазначено, що у ході виконавчого провадження приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Багрицького, 67. За результатами виходу складено акт, яким зафіксовано факт невиконання судового рішення, а саме: об`єкт будівництва на земельній ділянці не демонтовано, дії щодо усунення перешкод не вчинено, що свідчить про умисне ігнорування боржником рішення суду та вимог виконавчого документа.
В подальшому відповідач прийняв постанову ВП № 77961380 від 20.06.2025 про накладення штрафу, якою за невиконання вимоги виконавчого документу наклав на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400,00 грн.
В постанові зазначено, що у ході виконавчого провадження приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Багрицького, 67 (Багрицького, 65А). За результатами виходу складено акт, яким зафіксовано, що жодних дій з боку боржника спрямованих на знесення об`єкта будівництва не здійснено, будівля не демонтована. Вказано, що боржник під час перевірки був присутнім, але від підпису в акті відмовився.    
Колегія суддів зазначає, що акт приватного виконавця не містить підпису боржника – ОСОБА_1 про ознайомлення з ним. 
Доказів того, що ОСОБА_1 був присутнім під час перевірки, але від підпису в акті відмовився апелянтом не надано.
Таким чином, колегія суддів вважає висновок     відповідача про невиконання рішення суду передчасним,   на час прийняття приватним виконавцем постанов про накладення штрафу не було встановлено факту невиконання боржником судового рішення. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,   що приймаючи акт індивідуальної дії суб`єктом владних повноважень не досліджено ряд питань, які мали суттєве значення для прийняття рішення про накладення штрафу.
Доводи апелянта ОСОБА_2 про існування ухвали Хаджибейського районного суду від 30.06.2025 року, якою встановлено невиконання рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на момент накладення штрафу на позивача (30.05.2025 р. та 20.06.2025 р.) цієї ухвали не існувало, ухвала не набрала законної сили і на даний час, а тому висновки суду першої інстанції, що приватним виконавцем не встановлено факту невиконання рішення колегія суддів вважає вірним. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                  О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                     А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                     О.В. Єщенко