Справа №588/2108/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/508/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ярошенко В.М. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер

притягнутий до адміністративної відповідальності ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 10.11.2024 о 20 год. 00 хв. у м. Тростянець, вул. Гришина, 16 керував транспортним засобом Рено Дастер, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.
Крім того, вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення за те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 170635 від 10.11.2024 ОСОБА_2 10.11.2024 о 20 год. 00 хв. у м. Тростянець, вул. Гришина, 16, керуючи транспортним засобом Рено Дастер, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 з причепом Дол, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з причепом. В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а власникам завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Ярошенко В.М. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2025 року, в частині визнання винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказувала, що суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони викликають сумніви у достовірності та не узгоджуються із сукупністю досліджених доказів, разом з тим, на її думку, покази вказаних свідків узгоджені між собою, правдиві, жодних розбіжностей між собою в них не було, всі події вони підтвердили, це узгоджується також з тим, що відео фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутній.
Зазначала, що не має беззаперечних доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , він не був водієм автомобіля, а була інша особа, яка керувала транспортним засобом, він вийшов з авто після ДТП, оскільки є власником даного транспортного засобу.
Стверджувала, що інспектор поліції не повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складатись протокол, не роз`яснив права та зокрема право на захист.
Вказувала, що відеозапис доданий до суду не містить 40 хвилин запису, що є значним часом, неможливо встановити, що саме свідки повідомляли на місці, особа яка притягається до відповідальності та дійсний водій, що керував автомобілем не виявлений.
Зазначала, що відео долучене до матеріалів справи не є безперервним: не має відеозапису складення протоколу, роз`яснення прав ОСОБА_1 , не зафіксовано подальші дії працівників поліції, не має даних чи погоджувалась особа з результатами Драгеру.
Стверджувала, що працівниками поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску, а також відомості про відео фіксацію руху автомобіля, моменту зупинки транспортного засобу та обставини складання самого протоколу, що є явно недостатнім для повного і об`єктивного встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Звертала увагу на те, що відповідні відео файли не було підписано ЕЦП, тому відеозаписи є неналежним доказом.
Вказувала, що водій зустрічного транспорту не надавав жодних пояснень, а лише підписав те, що йому вручив поліцейський, однак він не знає хто був за кермом автомобіля, разом з тим, суд поклав в основу доказової бази вказані пояснення, хоча і не допитував вказану особу безпосередньо у судовому засіданні.
Вважала, що рапорт поліцейського не є доказом.
Зазначала, що свою вину ОСОБА_1 не визнає повністю, жодного правопорушення не скоював, перебував на пасажирському сидінні, про що пояснював поліції та суду.

В судове засідання, призначене на 15 серпня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ярошнко В.М., не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.    
Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які повідомлені належним чином про час, день та місце розгляду справи, що не суперечить вищезазначеним вимогам Закону та узгоджується з вимогами частини 6 ст.294 КУпАП. Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.    Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.           Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.      
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 170645 від  10.11.2024, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить усі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2);
- рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 10.11.2024 (а.с. 5);
- результатом тесту № 742 від 10.11.2024 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими 10.11.2024 о 21 годині 08 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 1,89 ‰ (а.с. 3, 4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.11.2024 (а.с. 6);
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Також на відеозаписі зафіксовані пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, їхав з мінімальною швидкістю, вживав алкогольні напої (а.с. 8);
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких вбачається, що він перебував на службі та на службовому автомобілі проїжджав через місто Тростянець, по вул. Гришина йому назустріч рухався автомобіль Рено Дастер, водій якого не впорався з керуванням під час роз`їзду та допустив зіткнення з його причепом, водієм автомобіля Рено був гр.. ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 31).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, покази вказаних свідків узгоджені між собою, правдиві, жодних розбіжностей між собою в них не було, всі події вони підтвердили, то їх апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки вони дійсно не узгоджуються із сукупністю досліджених судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що не має беззаперечних доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , він не був водієм автомобіля, а була інша особа, яка керувала транспортним засобом, він вийшов з авто після ДТП, оскільки є власником даного транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського: «Хто водій?», відповів «Я», крім цього під час подальшого спілкування ОСОБА_1 не заперечує, що саме він був за кермом автомобіля та розтрощив машину, яку тільки купив.

Доводи апелянта про те, що інспектор поліції не повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складатись протокол, не роз`яснив права та зокрема право на захист, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписом та протоколом, згідно яких ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст..63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що мається підпис.
Твердження апелянта про те, що відео долучене до матеріалів справи не є безперервним: не має відеозапису складення протоколу, роз`яснення прав ОСОБА_1 , не зафіксовано подальші дії працівників поліції, не має даних чи погоджувалась особа з результатами Драгеру, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки  наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску, а також відомості про відео фіксацію руху автомобіля, моменту зупинки транспортного засобу та обставини складання самого протоколу, що є явно недостатнім для повного і об`єктивного встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими оскільки ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.
Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що відповідні відео файли не було підписано ЕЦП, тому відеозаписи є неналежним доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.
Доводи апелянта про те, що водій зустрічного транспорту не надавав жодних пояснень, а лише підписав те, що йому вручив поліцейський, однак він не знає хто був за кермом автомобіля, разом з тим, суд поклав в основу доказової бази вказані пояснення, хоча і не допитував вказану особу безпосередньо у судовому засіданні, апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки матеріали справи містять пояснення ОСОБА_3 , які ним підписані власноручно, сумніватись у яких у апеляційного суду підстав не має (а.с. 31).

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295  КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ярошенко В.М. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.