ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22242/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: С.В. Кисіль

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,       

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 09 квітня 2021 року № 0267890707.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено:
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 09 квітня 2021 року № 0267890707 про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 34000,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Відповідач вважає, що станом на 25.04.2020 позивач не мав діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, що є підставою для застосування штрафних санкцій, а застосований судом першої інстанції підхід щодо чинності ліцензій до 25.04.2020 включно матиме наслідком чинність ліцензій протягом одного року і одного дня, замість встановленого законодавством одного року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року  відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
14 липня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач наполягає, що термін дії ліцензії до 25.04.2020 свідчить про її чинність 25.04.2020, при цьому, посилання на чинність ліцензії протягом року і одного дня є безпідставним, оскільки рік має різну кількість днів залежного від того, чи є він високосним.
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 26 березня 2015 року, як платник податків перебуває на обліку в органах ДПС, видами діяльності є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах, 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах, 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 26 лютого 2021 року № 1676-п «Про проведення фактичних перевірок» і на підставі направлень на перевірку від 15 березня 2021 року №№ 4381/26-15-07-07-01, 4382/26-15-07-07-01, проведена фактична перевірка магазину-кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 23 березня 2021 № 0624/26/15/07/ НОМЕР_1 .
У ході фактичної перевірки контролюючим органом встановлено наступне:
термін дії попередньої ліцензії, виданої ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 26520308201901460, закінчився 24 квітня 2020 року (включно). Чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 26520308202001594 має термін дії з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
термін дії попередньої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 26520311201901536 закінчився 24 квітня 2020 року (включно). Чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2652031120201678 має термін дії з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
ФОП ОСОБА_1 станом на 25 квітня 2020 року не мав діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на місце торгівлі магазин-кафе за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до фіскальних чеків, 25 квітня 2020 року встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями на суму  234,50 грн і роздрібну торгівлю тютюновими виробами на суму  190,50 грн.
Таким чином, посадові особи податкового органу дійшли висновку, що позивачем порушено вимоги статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: 25 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявних відповідних ліцензій.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 09 квітня 2021 року № 0267890707, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 34000, грн, з яких: 17000,00 грн  за продаж алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії; 17000,00 грн  за продаж тютюнових виробів за відсутності відповідної ліцензії.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що терміни дії наданих позивачу ліцензій були обмежені уповноваженим органом настанням певного календарного дня, а саме  25 квітня 2020 року, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь. 
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 25.04.2020» та положень вказаної Конвенції, суд дійшов висновку про недопущення позивачем порушень вимог  Закону № 481/95-ВР  під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю і тютюну) в останній день чинності ліцензій  25 квітня 2020 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються  Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI  (далі -  ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно підпунктом  75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом  80.1 статті 80 ПК України  передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Положення п.  80.2 ст. 80 ПК України  закріплено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п.  81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP  визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає (далі - Закон №481/95-BP).
Вимогами статті 14 вищевказаного  Закону  передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
У відповідності до абзацу 5 частини другої  статті 17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 26 лютого 2021 року № 1676-п «Про проведення фактичних перевірок» і на підставі направлень на перевірку від 15 березня 2021 року №№ 4381/26-15-07-07-01, 4382/26-15-07-07-01, проведена фактична перевірка магазину-кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 23 березня 2021 № 0624/26/15/07/2115416315.
У ході фактичної перевірки контролюючим органом встановлено наступне:
термін дії попередньої ліцензії, виданої ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 26520308201901460, закінчився 24 квітня 2020 року (включно). Чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 26520308202001594 має термін дії з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
термін дії попередньої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 26520311201901536 закінчився 24 квітня 2020 року (включно). Чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2652031120201678 має термін дії з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
ФОП ОСОБА_1 станом на 25 квітня 2020 року не мав діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на місце торгівлі магазин-кафе за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до фіскальних чеків, 25 квітня 2020 року встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями на суму  234,50 грн і роздрібну торгівлю тютюновими виробами на суму  190,50 грн.
Таким чином, посадові особи податкового органу дійшли висновку, що позивачем порушено вимоги статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: 25 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявних відповідних ліцензій.
Так, на думку контролюючого органу, суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії.
Апелянт вважає, що термін дії ліцензії вже не поширюється на 25.04.2020 року, так як вона діє саме до настання вказаної дати.
Таким чином, на переконання апелянта, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до норм законодавства.
Колегія суддів не погоджується з вищевказаними доводами апелянта та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.
Матеріали справи свідчать, що в ході фактичної перевірки, у позивача були наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями:
ліцензія на торгівлю алкогольними напоями № 26520308201901460, яка діяла у період з 25 квітня 2019 року до 25 квітня 2020 року; ліцензія на торгівлю алкогольними напоями № 26520308202001594, яка була чинною на момент проведення перевірки та діяла у період з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
ліцензія на торгівлю тютюновими виробами № 26520311201901536, яка діяла у період з 25 квітня 2019 року до 25 квітня 2020 року; ліцензія на торгівлю тютюновими виробами № 26520311202001678, яка була чинною на момент проведення перевірки та діяла у період з 26 квітня 2020 року до 26 квітня 2021 року.
Вказаною перевіркою встановлено факт реалізації позивачем 25 квітня 2020 року алкогольних напоїв на суму  234,50 грн і тютюнових виробів на суму  190,50 грн.
Отже, для правильного вирішення даної справи важливо встановити останній день    терміну дії вищевказаних ліцензій № 26520308201901460 та № 26520311201901536.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Закон України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами» не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії, а тому застосовуються загальні правила визначенні строків, передбачені законодавством.
За приписами ч.ч. 1-2  ст. 251 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до частини першої  статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Статтею 253 Цивільного кодексу України  встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно ч.1  ст. 254 ЦК України, строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
В силу вимог ч. 1  ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.
Отже, терміни дії даних ліцензій були особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим, така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 18 квітня 2019 року у справі №815/1871/16, від 07 лютого 2019 року у справі №803/630/17, від 25 квітня 2018 року у справі №803/350/17, від 25 квітня 2018 року у справі №815/4720/16, що були прийнятті за подібних обставин справи.
Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції, термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 25.04.2020» та положень Конвенції, висновок суду першої інстанцій щодо недопущення позивачем порушень вимог  Закону №481/95-ВР  під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій - 25.04.2020 - є правильними.
Беручи до уваги викладене, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 09 квітня 2021 року № 0267890707 на суму 34000,00 грн.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                     Л.В. Бєлова 

Судді                                                                                            Н.В. Безименна, 

                                                                                                     А.Ю. Кучма