ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 386/88/22
провадження № 51-2094 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції 
захисника                                        ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020120130000319, за обвинуваченням    
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 рокуОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Запобіжний захід  ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з 16 листопада 2021 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 було скасовано ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанціїщодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінено.
Постановлено вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.
У решті вирок суду залишено без змін.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він та ОСОБА_8 11 листопада 2020 року, близько 00 год 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились за місцем свого проживання, тобто у 
квартирі АДРЕСА_2 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла у бійку, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_8 . Близько 00 год 40 хв. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, взяв правою рукою кухонний ніж, яким завдав в область тулуба і кінцівок ОСОБА_8 не менше восьми-дев`яти травматичних дій, однак свій намір до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілий, відчинивши двері, вибіг з вказаної квартири. Вважаючи, що завдав потерпілому смертельних поранень, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
В результаті  ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скаргивказує, що судами помилково встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що спричинило неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Зазначає, що діях засудженого був відсутній умисел на вбивство ОСОБА_8 , про що свідчить спрямованість хаотичних ударів по тілу потерпілого.  На думку захисника, суди при застосуванні закону України про кримінальну відповідальність безпідставно не врахували показання потерпілого, який пояснив, що під час нанесення тілесних ушкоджень він душив за горло ОСОБА_7 фактично до втрати останнім свідомості, а також, що ОСОБА_8 самостійно покинув події та засуджений не намагався його наздогнати.
Окрім того, посилається на практику Верховного Суду щодо відмежування замаху на вбивство та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Також захисник вважає, що постановлене за наслідками апеляційного перегляду рішення є невмотивованим, чим порушено приписи статей 370, 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник   ОСОБА_9 підтримав доводи касаційної скарги.
Прокурор просила частково задовольнити касаційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляду у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПКУкраїни передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі статтями 370, 419 КПК України ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованоюі вмотивованою. При цьому, з огляду на статті 2, 404 вказаного Кодексу, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши й зіставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами доводи, наведені в апеляційній скарзі, і давши на кожен із них вичерпну відповідь, зобов`язаний перевірити з використанням усіх процесуальних можливостей, чи відповідає оскаржуване судове рішення вимогам ст. 374 КПК України. При залишенні апеляційних вимог без задоволення суд має навести правове обґрунтуваннясвоєї позиції, яке не може бути суперечливим та ставити під сумнів прийняте рішення.
Недодержання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 було скасовано ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Верховний Суд в мотивувальній частині зазначеної постанови вказав, що при ухваленні вироку місцевий суд послався на показання потерпілого, спотворивши їх зміст, а суд апеляційної інстанції, не перевіривши доводів захисника в цій частині, процитував в оскаржуваній ухвалі показання ОСОБА_8 з вироку суду.
З урахуванням того, що незважаючи на виклики потерпілий ОСОБА_8 неодноразово не з`явився до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дослідила його показання надані під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Так, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що потерпілий ОСОБА_8 вказав, що під час вечері між ним та ОСОБА_7 виникла суперечка, яка переросла у бійку, яку розпочав він. В ході бійки наніс удар ОСОБА_7 у тулуб та душив його, від чого обвинувачений знепритомнів, а він пішов на кухню курити. Повернувшись до кімнати знов почав бити ОСОБА_7 , після чого відчув різку біль у боці, як він зараз розуміє - від ножових поранень. Скільки було ударів не може сказати. Він вибіг із квартири на вулицю, ОСОБА_7 його не наздоганяв. 
Разом з тим, з технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 06 червня 2023 року, вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 зазначав, що під час вечері між ним та ОСОБА_7 виникла суперечка, яка переросла у бійку, яку розпочав він. В ході бійки наніс ОСОБА_7 удар у тулуб та душив його, від чого останній знепритомнів, а він пішов на кухню курити. Через 15 хвилин повернувся до кімнати і знов почав бити та душити за горло ОСОБА_7 , який почав харчати, задихатися, але відчув різку біль у боці, як зараз розуміє, від ножових поранень. Після цього припинив душити ОСОБА_7 , а останній припинив наносити йому удари. Скільки було ударів сказати не може. Він вийшов з квартири на вулицю, обвинувачений його не наздоганяв. Вважає, що ОСОБА_7 захищався та не мав наміру його убивати. Також додав, що він себе знає та у стані алкогольного сп`янінні міг убити ОСОБА_7 . Дослівно потерпілий повідомив наступне: «Я себе знаю, якщо б ОСОБА_7 не наніс мені ножових ударів, я б його задушив і сидів на місці обвинуваченого в суді».
Вказаний зміст показань потерпілого ОСОБА_8 був викладений у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року, якою скасовано ухвалуапеляційного суду від 15 лютого 2024 року, на що не звернув уваги апеляційний суд при новому розгляді даного кримінального провадження.
З наведеного слідує, що суд апеляційної інстанції, викладаючи в ухвалі зміст показань потерпілого в суді першої інстанції, залишив поза увагою визначальні моменти, які є важливими для правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме про те, що коли ОСОБА_8 душив за горло засудженого, який почав харчати та задихатися, останній наніс йому удари ножом.  
Таким чином, на переконання Суду, апеляційний суд не перевірив належним чином доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 знаходився в стані необхідної оборони, але при цьому перевищив її межі.
З урахуванням наведеного, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, її зміст не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону, в силу положень ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, є істотними, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність щодо   ОСОБА_10 є передчасним.
Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 438 КПК України, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження апеляційному суду слід врахувати викладене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам статей 370, 419 КПК України.
Згідно положень ч. 3 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризику, передбаченому ст. 177 КПК України, а саме спробам обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 
60 днів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 03 березня 2025 рокущодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати обвинуваченомуОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 15 листопада 2025 року включно.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                     ОСОБА_3