ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2322/25 Справа № 183/3551/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Олійник А. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 вересня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до адміністративної 
відповідальності  (в режимі відеоконференції)          ОСОБА_1 

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -
В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, 20.03.2024 року о 18.40 годині в Дніпропетровській області, Новомосковський район, траса М-29, 159 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд в медичному закладі в встановленому законом порядку та пройти медичний огляд у лікаря, або пройти на місці за допомогою пристрою «ДРАГЕР», на що водій відмовився, що зафіксовано відеозаписом, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

             В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційної оскарження, оскаржену постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.
       В обгрунтування вимоги про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що не знав про існування провадження у суді, про притягнення до адміністративної відповідальності дізнався лише від органів ДВС під час виконання судового рішення. 
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що постанова містить недостовірні відомості про його відмову від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, судом не зазначено реквізитів даного приладу. 
       Зазначає, що його дійсно було зупинено працівниками поліції, проте, пройти огляд було запропоновано виключно “на словах”, без наявності приладу в поточний час у працівників поліції. Також не було висловлено пропозиції пройти огляд у медичному закладі, з оформленням направлення, у зв`язку із чим вважає, що належна пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння не мала місця. 
       Крім того вказує, що не був відсторонений від керування транспортним засобом, посвідчення водія не вилучалось, у зв`язку із чим вважає, що працівники поліції такими діями відмовились належним чином логічно завершити процедуру усунення його від керування транспортним засобом. 
       Покинувши місце зупинки, припускав, що його можуть звинуватити у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а тому він звернувся до найближчого поста поліції з вимогою про перевірку його стану, про що додає роздруківку показника приладу Драгер та відеозапис процедури освідування, згідно із якою він не перебував у стані сп`яніння. 

       Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги; перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що 04 грудня 2024 року судовий розгляд проведено без участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності, тому доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про існування провадження у суді та про притягнення до адміністративної відповідальності дізнався від органів ДВС під час виконання судового рішення, матеріалами справи не спростовуються. З огляду на викладене, з метою забезпечення доступу до правосуддя та права на апеляційне оскарження судового рішення, вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 передчасним з огляду на наступне.
       Так, положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
       Так, згідно із ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
       Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КупАП, деталізований затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).
       Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.
       Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
       Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
       Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
       З наведених нормативних положень випливає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворює одночасна відмова водія як від проходження огляду на місці за допомогою технічних засобів, так і від прослідування до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння в його умовах лікарем.
       Таким чином, згідно із вимогами вищезазначеної Інструкції співробітник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі виявлення у ОСОБА_1 ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння зобов`язаний був запропонувати останньому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки автомобіля, а у разі відмови водія пройти такий огляд на місці зобов`язаний був запропонувати прослідувати до найближчого відповідного закладу охорони здоров`я для огляду в його умовах лікарем, і лише у випадку відмови водія від обох пропозицій виникали підстави для складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       З наявного в матеріалах провадження протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, втім дотримання такого порядку судом першої інстанції досліджене та оцінене не було.
       У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказує, що він є діючим військовослужбовцем та у день, час та у місці, вказаних у постанові суду, їхав на автомобілі з госпіталю до місця проходження служби, до якого повинен був дістатися не пізніше визначеного часу, а отже був обмежений у часі. Після зупинки на блокпосту йому було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння, на що він, завідомо для себе не перебуваючи у такому стані стані, погодився. При цьому з`ясувалося, що останні не мають приладу “Драгер” та його потрібно чекати. Після того, як він очікував на блокпосту близько півтори години, що ставило під загрозу його своєчасне прибуття до місця служби, він знову звернувся до поліцейських, які повідомили, що він може відмовитися від проходження огляду та їхати далі, на що він погодився, оскільки не мав змоги чекати далі. Наслідки такої відмови та/або можливість проходження огляду у закладі охорони здоров`я йому роз`яснені не були, а якщо б такий огляд був запропонований, то він відповів би згодою, оскільки районна лікарня розташована по дорозі до місця його служби. Розуміючи, що відмова від проходження огляду може потягнути негативні наслідки, ОСОБА_1 по дорозі, заїхавши до найближчого стаціонарного посту поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу “Драгер”, який показав негативний результат. Чек-роздруківка та відеозапис цього огляду додані до апеляційної скарги.
       Наявні у справі докази, зокрема оглянутий судом апеляційної інстанції відеозапис, наданий співробітниками поліції, обставини, викладені ОСОБА_1 , не спростовують. Так, вказаний відеозапис триває близько одної хвилини, а зафіксовані ним обставини полягають у тому, що у приміщенні поліцейського посту працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу “Драгер”, на що останній відповідає відмовою, посилаючись на брак часу. Після цього поліцейський вказує на необхідність передання керування автомобілем іншому водієві, на що ОСОБА_1 погоджується. 
       З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, або принаймні було повідомлено про можливість такого огляду. Також із вказаного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі було роз`яснено процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, його права та обов`язки у межах такого огляду, наслідки відмови від його проходження.
       Відтак огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено без дотримання процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП, що тягне його недійсність.
Разом із тим суд першої інстанції при розгляді справи даним порушенням закону при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.
       Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
       У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
       Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами.
       У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
       З урахуванням наведеного оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

       Строк апеляційного оскарження — поновити.
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити. 
       Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року щодо   ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця