Головуючий І інстанції: Є.Д. Кравченко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 р. 	Справа № 480/9455/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602,  по справі № 480/9455/24
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області      третя особа:             Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), третя особа:  Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 184250011443 від 31 липня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 15 серпня 1984 року по 03 вересня 1984 року на посаді вчителя початкових класів, з 04.09.1984 р. по 21.08.1995 р. на посаді вихователя групи продовженого дня Шосткинської середньої школи № 6 та з 17 серпня 2008 року по 23 липня 2024 року на посаді вихователя Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей до мого спеціального стажу у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.07.2024 № 184250011443 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди її трудової діяльності з 15.08.1984 по 03.09.1984 та з 04.09.1984 по 21.08.1984 на посаді вчителя Шосткинської середньої школи № 6, а також період її трудової діяльності з 17.08.2008 по 23.07.2024 на посаді вихователя Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області суму судового збору в розмірі 1211, 20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до компетенції органу, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву, яким у спірному випадку є Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області. Вважає, що дії зобов`язального характеру мають бути покладені саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи. До стажу роботи позивачки, що дає право на пенсію за вислугу років зараховано періоди з 22.08.1995 по 01.09.2007, що становить 12 років 0 місяців 11 днів, а необхідний страховий стаж  30 років для жінок. Вказує, що ухваливши рішення на користь позивачки, суд ставить в нерівні умови отримувачів пенсій, оскільки вибіркове застосування законодавства може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Позивачка не  скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 27.02.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж (повний) складає 43 роки 05 місяців 01 день (а.с.6).
23.07.2024 позивачка звернулася до територіального органу пенсійного фонду у Сумській області із заявою про виплату грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с. 30).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
За результатами розгляду заяви позивачки 31.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішення № 184250011443 (а.с.29) про відмову у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що при проведенні перерахунку пенсії позивачки “Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (10 пенсій)” Головним управлінням не зарахований період роботи для визначення права на виплату грошової допомоги з 17.08.2008 року, згідно довідки № 248 від 22.07.2024 року, оскільки відсутня інформація про те, до яких закладів (охорони здоров`я, освіти) відноситься Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей.
До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років зараховано періоди з 22.08.1995 по 01.09.2007, що становить 12 років 0 місяців 11 днів (необхідний страховий стаж 30 років для жінок).
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.07.2024 № 184250011443 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню та вважав, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду її роботи з 15.08.1984 по 03.09.1984 та з 04.09.1984 по 21.08.1984 на посаді вчителя Шосткинської середньої школи № 6   та періоду роботи з 17.08.2008 по 23.07.2024 (дата звернення) на посаді вихователя в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п .6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту – Закон України № 1058-IV).
За змістом пункту 1 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Системний аналіз зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання відповідної грошової допомоги с окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який може реалізовуватись при призначенні «пенсії за віком».
Такий висновок, зокрема міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), отримання грошової допомоги у розмірі десятимісячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 05.03.2025 у справі № 280/5256/22.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191).
Пунктом 1 Порядку № 1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Пунктом 5 Порядку № 1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України № 1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи і не заперечується відповідачем, позивачці призначено пенсію за віком вперше  - з 27.02.2024, до призначення пенсії за віком позивачка не отримувала іншого виду пенсії. 
Основна причина відмови у призначенні даного виду допомоги це відсутність у позивачки необхідно спеціального стажу, адже пенсійним органом зараховано лише період з 22.08.1995-01.09.2007, що становить 12 років 0 місяців 11 днів.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 (а.с.7) ОСОБА_1 :
- 15.08.1984 - прийнята на посаду вчителя початкових класів Шосткинської середньої школи № 6 (наказ від 15.08.2024 № 85п);
- 04.09.1984 - призначена вчителем групи подовженого дня (наказ від 04.09.1984 № 94);
- 22.08.1995 - переведена на посаду друкарки (нказ від 22.08.1985 № 256-к);
- 22.08.1995 - прийнята за сумісництвом вчителем (наказ від 22.08.1985 № 257-к);
- 01.09.2007 - переведена з посади секретаря-друкарки на посаду вчителя початкових класів (наказ від 04.09.2007 № 70);
- 05.08.2008 - звільнена від займаної посади вчителя початкових класів школи у зв6язку з переведенням до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей п.5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 14.08.2008 № 61-к);
- 17.08.2008 - прийнята на роботу на посаду вихователя в Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей (наказ від 15.08.2008 № 52-ос).
Таким чином, відповідачем не зараховано до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зокрема, періоди роботи ОСОБА_1 з 15.08.1984 по 03.09.1984 та з 04.09.1984 по 21.08.1984 на посаді вчителя Шосткинської середньої школи № 6.
Водночас, доводів щодо правомірності неврахування відповідачем зазначеного періоду до стажу позивачки відповідач  не навів.
Колегія суддів зазначає, що Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі-Перелік № 909).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу в загальноосвітніх навчальних закладах зокрема на посаді вчителя.
Окрім цього, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» від 14.06.2000 № 963, посада вчитель відноситься до посад педагогічних працівників.
З огляду на те, що робота на посаді вчителя надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому період трудової діяльності позивачки на посаді вчителя Шосткинської середньої школи № 6 у період з 15.08.1984 по 03.09.1984 та з 04.09.1984 по 21.08.1984 підтверджені записами у трудовій книжці позивачки, яка є основним документом, що підтверджує страховий стаж, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, не зарахувавши вказаний період роботи позивачці до стажу, який дає право на нарахування та виплату грошової допомоги, діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Крім того, до страхового стажу, який дає право на нарахування та виплату грошової допомоги не зараховано період роботи позивачки з 17.08.2008 року в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.
Відповідно до довідки Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 22.07.2024 № 248 (а.с. 8) ОСОБА_1 з 17.08.2008 по теперішній час працює в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей на посаді вихователя.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 р. № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я» визначено Перелік закладів охорони здоров`я, де в п.п. 24, 26, п. 1.1.3 передбачені такі спеціалізовані заклади охорони здоров`я, як Центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи та Центри медико - соціальної реабілітації дітей.
Відповідно до Типового положення «Про центр соціально - психологічної реабілітації дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 р. № 87, центр соціально - психологічної реабілітації дітей - це заклад соціального захисту, що створюється для тривалого (стаціонарного) або денного перебування дітей віком від 3 до 18 років, які опинились у складних життєвих обставинах, надання їм комплексної соціальної, психологічної, педагогічної, медичної, правової та інших видів допомоги.
Разом з тим, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 робота вихователя в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей не віднесено до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років.
Проте, робота педагогів в закладах соціального захисту (інтернатні заклади для інвалідів, дітей-інвалідів і престарілих) передбачена Переліком № 909.
Також, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. № 963,   посада вихователя відноситься до переліку педагогічних.
Крім того, відповідно до долученої до матеріалів справи довідки Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 27.08.2024 № 248 (а.с. 9) Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей згідно Положення - це заклад соціального захисту. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 "Перелік педагогічних та науково педагогічних працівників" посада вихователя центру відноситься до педагогічної посади, а оплата праці здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 р. № 822 "Про оплату праці педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників закладів і установ освіти і науки".
При цьому, колегія суддів зазначає, що в Постанові № 909 чітко не зазначено вичерпний перелік закладів та установ соціального захисту, а лише міститься посилання на заклади соціального захисту (інтернатні заклади для інвалідів, дітей-інвалідів і престарілих), до яких відноситься ціла низка закладів.
Відтак, на переконання суду, відсутність у Переліку № 909 чіткого зазначення закладу соціального захисту, в даному випадку - обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, не нівелює характер виконуваної позивачкою роботи на посаді вихователя, тобто, виконання таких робіт, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки до призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 не отримувала будь-яку пенсію, станом на день досягнення пенсійного віку вона працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно відповідно до розрахунку стажу та висновків суду у даному рішенні, позивачка має право на отримання грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.07.2024 № 184250011443 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.
Застосовуючи механізм захисту права позивачки на пенсію, порушеного Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області як суб`єктом владних повноважень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду її роботи з 15.08.1984 по 03.09.1984 та з 04.09.1984 по 21.08.1984 на посаді вчителя Шосткинської середньої школи № 6   та періоду роботи з 17.08.2008 по 23.07.2024 (дата звернення) на посаді вихователя в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Щодо доводів апелянта про те, що дії зобов`язального характеру мають бути покладені саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, колегія суддів зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується.
Відтак, оскільки суд дійшов висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.07.2024 № 184250011443, тому дії зобов`язального характеру щодо зарахування періодів роботи позивачки, призначення та виплати грошової допомоги має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким в даному випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області.
Наведене вище також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23.
З урахуванням наведеного вище, а також з огляду на приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 відсутні правові та фактичні обставини для покладання на Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області вчинення дій зобов`язального характеру, оскільки компетентним органом є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.   
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 480/9455/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло