ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 р. 	Справа № 520/376/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 (суддя Спірідонов М.О.; м. Харків) по справі № 520/376/25
за позовом   ОСОБА_1     
до  Національної академії Національної гвардії України                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національної академії Національної гвардії України (надалі також - відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Національної академії Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт - в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї за період з 24.02.2022 по 08.10.2024; 
- зобов`язати Національну академію Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт - в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї за період з 24.02.2022 по 08.10.2024; 
- визнати протиправною бездіяльність Національної академії Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 добових, встановлених Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїжджали разом з ним за період з 24.02.2022 по 08.10.2024; 
- зобов`язати Національну академію Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїжджали разом з ним за період з 24.02.2022 по 08.10.2024; 
- визнати протиправною бездіяльність Національної академії Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження служби з 2012 року по 08 жовтня 2024 року; 
- зобов`язати Національну академію Національної гвардії України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період проходження служби з 2012 року по 08 жовтня 2024 року. 
Рішенням від 01 травня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, буд. 3,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовив. 
Позивач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 по справі №520/376/25 в частині, прийняти постанову якою задовольнити позовні вимоги в частині:
- визнання протиправною бездіяльності Національної академії Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт - в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї за період з 24.02.2022 по 08.10.2024;
- зобов`язання Національної академії Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт - в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї за період з 24.02.2022 по 08.10.2024;
- визнання протиправною бездіяльності Національної академії Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 добових, встановлених Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїжджали разом з ним за період з 24.02.2022 по 08.10.2024;
- зобов`язання Національну академію Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїжджали разом з ним за період з 24.02.2022 по 08.10.2024;
Також позивач просить при прийнятті судового рішення по справі вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, а саме: стягнути з Національної академії Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок та в суді апеляційної інстанції в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не були встановлені обставини того, чи відбувалась передислокація Національної академії Національної гвардії України у період з 24.02.2022 по 08.10.2024 та чи приймав Міністр внутрішніх справ України рішення з питання передислокації Національної академії Національної гвардії України. З посиланням на положення ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач зазначає, що законодавець розмежовує підстави для отримання підйомної допомоги та добових, а саме: 1) у зв`язку з призначенням на військову посаду; 2) у зв`язку із зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців; 3) у зв`язку з передислокацією військової частини. Вказує, що обов`язковою умовою для визначення права на отримання підйомної допомоги є встановлення факту передислокації Національної академії Національної гвардії України, адже факт переїзду позивача з м. Харкова до інших населених пунктів ( АДРЕСА_2 ) під час проходження військової служби в Академії не оспорюється сторонами. Вважає, що в оскаржуваному рішенні суд підміняє поняття «передислокація» шляхом зазначення «переміщення до місця тимчасового розташування», що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Крім того, позивач зазначає, що він не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до п. 11 Порядку № 951 підйомна допомога та добові, у тому числі на членів сім`ї, не виплачуються, а тому він має право на їх отримання.
Крім того позивач вказує, що рішення суду першої інстанції містить протиріччя щодо перебування позивача у службових відрядженнях. Зазначає, що позивачу видавались посвідчення про відрядження, кожен наказ відповідача за спірний період про направлення позивача у службове відрядження містить підставу - посвідчення про відрядження із зазначенням дати та номеру такого посвідчення. Разом з тим, суд першої інстанції не досліджував відповідні посвідчення на предмет наявності в них відповідних відміток щодо вибуття та прибуття позивача з відряджень, у зв`язку з чим вважає висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог Інструкції від 18.07.2017 № 599 необґрунтованими. Разом з цим позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що організаційне забезпечення відправлення військовослужбовців у службові відрядження покладається саме на відповідача, проте суд першої інстанції переклав відповідальність за організаційне забезпечення службових відряджень Академії  на позивача.
Також позивач не погоджується та вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що перебуваючи у службових відрядженнях у Міжнародному міжвідомчому багатопрофільному центрі підготовки підрозділів Національної гвардії України (с. Старе, Київська область) та ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) у періоди з 26.11.2023 по 03.12.2023 та з 12.05.2024 по 25.05.2024, позивач був забезпечений харчуванням. Зазначає, що жодних належних, допустимих та достатніх доказів зазначеного матеріали судової справи №520/376/25 не містять.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо виплати підйомної допомоги при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт та добових за кожний день перебування в дорозі, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , проходив дійсну військову службу у Національній Академії Національної гвардії України (далі - НА НГУ) на посаді старшого викладача кафедри автомобільної техніки факультету логістики, військове звання підполковник, та був звільнений зі служби у запас за станом здоров`я згідно наказу командувача Національної гвардії України від 27.09.2024 №260 о/с та виключений зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення з 08 жовтня 2024 року згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.10.2024 №307.
Також судом встановлено, що при звільненні позивачем були подані рапорти на виплату йому всього грошового забезпечення згідно вимог чинного законодавства та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок №178), однак, підйомну допомогу, добові та грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні позивачу виплачено не було.
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду. 
Відмовляючи в задоволенні вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивач протягом спірного періоду не прибував на нове місце проходження військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, або у зв`язку з передислокацією Національної Академії Національної гвардії України, що є підставами для виплати підйомної допомоги та добових за кожний день перебування в дорозі відповідно до ч. 3 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII, а тому не набув права на отримання таких виплат.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до преамбули Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
На підставі ч.1ст.1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Частиною 3 статті 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 % місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Виплата підйомної допомоги і добових військовослужбовцям Національної гвардії України врегульовано Порядком виплати війсьоковослужбовцям Національної гвардії України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2019 № 951, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2019 за № 1216/34187 (Далі – Порядок № 951).
Пунктами 1-3 Порядку № 951 визначено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та військовослужбовців, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить не менше ніж шість місяців, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації їм виплачуються: 
- підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїжджає з ним на нове місце військової служби; 
- добові, установлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїжджає разом з ним. 
Розмір підйомної допомоги визначається з огляду на посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), установлені військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (на дату зарахування на навчання). 
У разі якщо дружина і чоловік є військовослужбовцями, підйомна допомога на кожного з них виплачується за новим місцем їх військової служби, а на членів сім`ї - з місячного грошового забезпечення одного з подружжя (за бажанням).
Право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає на дату:
прийняття військовослужбовцем посади - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;
зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;
прибуття до місця дислокації, оголошеного наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) за їх рапортом на підставі наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу), а командиру (начальнику) - на підставі наказу командира (начальника) вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги. Витяг з наказу зберігається в особовій справі військовослужбовця.
У наказі зазначаються дата й номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою (дата прибуття на нове місце дислокації військової частини). Крім того, у наказі зазначаються населений пункт (місце проживання), з якого вибув, та населений пункт, до якого прибув військовослужбовець у зв`язку з призначенням на військову посаду (зарахуванням на навчання), інформація щодо переїзду членів його сім`ї, а також чи є дружина (чоловік) військовослужбовцем.
Згідно з п. 5, 6 Порядку № 951 підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачуються:
1) військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу за контрактом (за призовом осіб офіцерського складу) і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття (призову) на військову службу;
2) військовослужбовцям, які закінчили військові навчальні заклади з присвоєнням офіцерських звань і призначені на посади в інші населені пункти (поза місцем їх навчання);
3) військовослужбовцям, призначеним після закінчення військових навчальних закладів (навчальних центрів або підрозділів), термін навчання в яких становить менше ніж шість місяців, на посади у військові частини, розташовані в пункті дислокації військового навчального закладу (навчального центру або підрозділу) або інших населених пунктах (за винятком населених пунктів, де військовослужбовці проходили військову службу до направлення на навчання);
4) військовослужбовцям, які після відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій із залишенням на військовій службі повернулися для подальшого проходження військової служби в Національній гвардії України та призначені на посади у військові частини, дислоковані в інших населених пунктах, ніж ті, в яких вони займали посади під час такого відрядження;
5) військовослужбовцям, призначеним на посади для подальшого проходження військової служби з одного підрозділу в інший, що дислокований в іншому населеному пункті, цієї самої військової частини (цього самого військового навчального закладу);
6) військовослужбовцям, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади у військових частинах, яким не визначено пункт постійної дислокації, підйомна допомога виплачується одноразово незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини (у тому числі в разі повернення її до місця постійної дислокації);
7) військовослужбовцям, які призначені на посади в іншу військову частину і прибули до неї в період її перебування поза пунктом постійної дислокації, підйомна допомога виплачується одноразово незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини (у тому числі в разі повернення її до місця постійної дислокації);
8) військовослужбовцям інших військових формувань, прийнятим для подальшого проходження військової служби до Національної гвардії України, у тому числі після закінчення навчальних закладів інших військових формувань, та призначеним на посади у військові частини, дислоковані в інших населених пунктах, ніж ті, у яких вони проходили військову службу (навчалися) до цього;
9) військовослужбовцям, які прибули після закінчення проходження військової служби або навчання за кордоном, після призначення їх на посади у військову частину, що дислокована в іншому населеному пункті, ніж місце військової служби, з якого вони були направлені для проходження військової служби або навчання за кордоном.
Підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби виплачуються на членів сім`ї військовослужбовця після реєстрації їх місця проживання в населеному пункті за місцем військової служби (проживання) військовослужбовця. Виплата здійснюється військовослужбовцю за його місцем служби відповідно до наказу командира (начальника) військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника). У наказі зазначаються сума нарахованих виплат, а також дата й номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою (дата прибуття на нове місце дислокації військової частини), населений пункт (місце проживання), з якого вибули, та населений пункт, до якого прибули члени сім`ї військовослужбовця у зв`язку з призначенням військовослужбовця на військову посаду (зарахуванням на навчання). Наказ видається на підставі рапорту військовослужбовця, витяг з наказу зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Якщо члени сім`ї прибули одночасно з військовослужбовцем, підйомна допомога та добові на них виплачуються після вступу до виконання обов`язків військовослужбовцем за посадою, на яку він призначений, та реєстрації їх місця проживання в населеному пункті, до якого вони переїхали у зв`язку зі службовим переміщенням військовослужбовця.
З аналізу наведених норм випливає, що підйомна допомога і добові за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним, виплачується в разі переїзду на нове місце військової служби в інший населений пункт з настанням  однієї з умов:
-  у зв`язку з призначенням на військову посаду;
- зарахуванням до військового навчального закладу на термін навчання не менше шести місяців;
- у зв`язку з передислокацією військової частини.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час проходження служби протягом спірного періоду ОСОБА_1 неодноразово направлявся у службові відрядження. На переконання позивача, перебуваючи у службових відрядженнях, він відповідно до ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби, та добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Водночас, такі доводи позивача є помилковими, з огляду на таке.
Судом встановлено, що з веденням бойових дій на території Харківської області та постійного обстрілу міста Харкова зокрема, з метою створення безпечного освітнього середовища і належного виконання Академією службових завдань, командуванням Національної гвардії України визначено місцями тимчасового розташування Національної академії Національної гвардії України м. Золочів (Львівська область) та м. Вінниця. Особовий склад факультету логістики знаходився у м. Вінниця та м. Золочів, Львівської області.
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 06.08.2022 № 217 (по стройовій частині), ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження до навчального центру імені Василя Вишиваного Національної гвардії України, АДРЕСА_2 . 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 29.08.2022 № 242 (по стройовій частині) продовжено термін службового відрядження ОСОБА_1 . 
Згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 12.12.2022 № 354 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження. 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 14.12.2022 № 356 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ). 
Згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 30.03.2023 № 94 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження. 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 10.04.2023 № 106 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ). 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 30.06.2023 № 190 (по стройовій частині) припинено службове відрядження ОСОБА_1 . 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 01.07.2023 № 191 (по стройовій частині), з 01.07.2023 ОСОБА_1 перебував у місці тимчасового розташування Національної академії Національної гвардії України м. Вінниця. 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.11.2023 № 351 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження до Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів Національної гвардії України (с. Старе, Київська область). 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 03.12.2023 № 359 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 12.05.2024 № 351 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ). 
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 25.05.2024 № 154 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибув зі службового відрядження.
Отже, протягом вказаного періоду позивач на нове місце військової служби не призначався, натомість позивач перебував у службових відрядженнях та місцях тимчасового розташування особового складу факультету логістики Національної академії Національної гвардії України. 
Відповідно до відомостей з  Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Національної академії Національної гвардії України є  місто Харків, майдан Захисників України, будинок 3.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України "Про Національну гвардію України",  передислокація, зміна місця розташування та визначення зон відповідальності (оперативного реагування) оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України та їх органів військового управління, з`єднань, військових частин і підрозділів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ Національної гвардії України здійснюються за рішенням Міністра внутрішніх справ України. 
Водночас, матеріали справи не містять доказів та судом не встановлено прийняття Міністром внутрішніх справ України відповідних рішень щодо передислокації Національної академії Національної гвардії України.
За встановлених судом обставин та враховуючи, що в межах спірних правовідносин не відбулось жодної з обов`язкових умов для виплати позивачу підйомної допомоги і добових за кожний день перебування в дорозі, передбачених ч. 3 ст. 9-1 Закону № 2011-XII та Порядком № 951, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання Національної академії Національної гвардії України перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу при кожному переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт – в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї за період з 24.02.2024 по 08.10.2024 та щодо зобов`язання Національної академії Національної гвардії України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відряджені, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїжджали разом з ним за період з 24.02.2024 по 08.10.2024 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 
Разом з цим колегія суддів зазначає, що, як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 пов`язує виникнення у нього права на отримання підйомної допомоги та добових за кожний день перебування в дорозі на підставі ч. 3 ст. 9-1 Закону № 2011-XII виключно з перебуванням позивача у службових відрядженнях, що не узгоджується з умовами, визначеними цією нормою, за яких настають підстави для здійснення таких виплат. 
Варто зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин відшкодування витрат військовослужбовців, направлених у відрядження, було передбачено статтею 14 Закону № 2011-XII, пунктом 6 якої встановлено, що при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, з 18.05.2024 ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ доповнено п. 5, який передбачає право військовослужбовців, направлених у відрядження в межах України або за кордон, на відшкодування документально підтверджених фактичних витрат на відрядження, а також на одержання коштів на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати) у зв`язку з відрядженням.
Проте витрати позивача, пов`язані з службовими відрядженням в інші населені пункти, про які йдеться в позовній заяві, не є предметом спору в цій справі. 
За таких обставин та враховуючи предмет і підстави позову ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача, що стосуються оплати службових відряджень відповідно до Інструкції про особливості направлення військовослужбовців Національної гвардії України в службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністра внутрішніх справ України від 18.07.2017 № 599. 
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 по справі № 520/376/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова    Я.М. Макаренко