ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  636/9200/24
Номер провадження 22-ц/818/3091/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року                                                 м. Харків
 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2025 року в складі судді Золотоверхої О.О. по справі № 636/9200/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі- ТОВ «Цикл Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення трьох відсотків річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/1800/74/99219. 
В рахунок забезпечення виконання вказаного зобов`язання 21 квітня 2008 року між вказаними сторонами укладено Іпотечний договір № 014/1800/74/99219/1, нотаріально посвідчений Корнєвою О.Ю., предметом якого є нерухоме майно: жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 09 червня 2016 року у справі № 617/263/16-ц, яким позов ПАТ «Райффайзен банк аваль» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/1800/74/99219 від 21 квітня 2008 року в розмірі 908 430,32 грн, що є еквівалентом 39 044,13 доларів США та судові витрати у розмірі 13 626,45 грн. 
21 травня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 144/2-70, відповідно до якого останнє набули права вимоги за кредитним договором № 014/1800/74/99219 від 21 квітня 2008 року. 
30 травня 2024 року між вказаними сторонами укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, в т.ч. за договором іпотеки щодо майна ОСОБА_1 
03 березня 2021 року Вовчанським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 617/263/16-ц про стягнення з відповідача сум згідно рішенням суду від 09 червня 2016 року. 
Рішення суду у добровільному та примусовому порядку не виконано, у зв`язку з чим наявні підстави для нарахування та стягнення на підставі 625 ЦК України 3% річних в межах строку позовної давності, за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 3417,16 доларів США, які ТОВ «Цикл Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_2 разом з судовими витратами.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позов про стягнення 3 % річних, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення суми основної вимоги. Зважаючи, що така вимога заявлена не була, підстави для стягнення 3% річних відсутні.
На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 01 квітня 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, товариство просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано висновки Верховного Суду про відсутність підстав для стягнення 3% річних, оскільки основна вимога кредитора вже захищена судом та не має натурального характеру зобов`язання.
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 09 червня 2016 року у справі № 617/263/16-ц, за яким з відповідача стягнуто па користь Банку заборгованість за кредитним договором № 014/1800/74/99219 від 21 квітня 2008 року в розмірі 908 430,32 гривень, еквівалент 39 044,13 доларів США, та судові витрати в розмірі 13 626,45 гривень.
Пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не припиняє правовідносини сторін кредитного договорі та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 13 листопада 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
ТОВ «Цикл Фінанс» отримано 24 квітня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.93).
ОСОБА_3 отримано 06 травня 2025 року (т. 1, а.с.95). 
ОСОБА_1 повідомлено про день, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (т. 1, а.с.94).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/1800/74/99219, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 35 525,00 доларів США на придбання нерухомості – житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 240 місяців під 13% річних з зобов`язанням щомісячного повернення коштів (а.с.7-15).
В цей же день між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено іпотечний договір, згідно якого цей договір забезпечує вимоги банку (іпотекодержателя), що випливають з кредитного договору № 014/1800/74/99219 від 21 квітня 2008 року; іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем (відповідачем) своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Вовчанського РНО Харківської області Корнєвою І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1160 (копія а.с.16-17).
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 09 червня 2016 року по справі № 617/263/16-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/1800/74/99219 від 21 квітня 2008 року у розмірі 908 430, 32 грн, еквівалент 39 044,13 доларів США та судові витрати в розмірі 13 626, 45 грн (а.с.18-19).
На виконання вказаного рішення 03 березня 2021 року Вовчанським районним судом Харківської області видано відповідний виконавчий лист (а.с.20).
21 травня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-70, відповідно до умов якого до останнього за плату переходить право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.21-26).
Відповідно до реєстру боржників від 24 травня 2024 року позивачем набуто право вимоги до ( ОСОБА_1 , договір № 014/1800/74/99219) (а.с.27). 
30 травня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, за яким Товариством набуто право Іпотекодержателя за Договорами Іпотеки, визначених у реєстрі іпотечних договорів, у томі числі й до ОСОБА_1 , договір № 014/1800/74/99219. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Комарницькою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 557 ( а.с.29-30, 31-32).
За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правового висновку, зробленого Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та правового висновку у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина 5 статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.
Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
За змістом частини 2 статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а тому відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи наведене, 3 % річних, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема, нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що, враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року в справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18, від 07 лютого 2024 року в справі № 910/3831/22.
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (постанова Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі  № 757/3530/20, провадження № 61-18137св23).
Отже, передбачений частиною 2 статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми виникає саме з моменту набрання судовим рішенням законної сили, а не з моменту звернення стягувача з виконавчим листом до органу державної виконавчої служби.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Цикл фінанс» вказувало, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором № 014/1800/74/99219 у зв`язку з чим рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 09 червня 2016 року з нього стягнуто заборгованість у розмірі 908430, 32 грн, що еквівалентно 39044,13 доларів США.
В матеріалах справи немає будь-яких доказів виконання зазначеного рішення суду. Таку обставину сторони не заперечували.
Зважаючи невиконання зобов`язань за кредитним договором, судова колегія вважає, що наявні підстави для стягнення 3% річних з боржника.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, внаслідок невиконання рішення суду та умов договору виникла заборгованість, розрахована на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, яка за період з 02 квітня 2017 року до 01 березня 2020 року становить 3417,16 доларів США.
Зважаючи, що рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, заборгованість не погашена, судова колегія дійшла висновку про наявність у позивача права на стягнення відповідно до статті 625 ЦК України 3 % річних унаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 компенсації за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3417,16 доларів США 
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За частиною 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
При зверненні з позовом до суду ТОВ «Цикл фінанс» сплачено 3028,00 грн судового збору, за подання апеляційної скарги - 4542 грн (а.с.5,73).
Оскільки позов та апеляційну скаргу задоволено, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь товариства.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення трьох відсотків річних задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м. Київ, вул. Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ 43453613) 3% річних за прострочення виконання рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 09 червня 2016 року по справі № 617/263/16-ц за період з 02 квітня 2017 року до 01 березня 2020 року у розмірі 3417 доларів США (три тисячі чотириста сімнадцять) доларів 16 центів США та 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                                Н.П. Пилипчук

                                                                       В.Б. Яцина