Справа № 466/4650/20                         Головуючий у 1 інстанції: Федорової О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/813/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Провадження № 22-ц/811/811/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_3 на ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_6 , Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю м. Львова, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю м. Львова, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, в якому просила зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належним позивачці житловим будинком шляхом проведення відповідної перебудови згідно державних будівельних норм об`єкт реконструкції з добудовою житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 – Вошика В.Б. про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
1. Чи відповідає будинок на АДРЕСА_1 інвентарній справі на житловий будинок, долученій до матеріалів справи 01.12.2022 , якщо ні, то в чому полягають розбіжності?;
2. Встановити час зведення двоповерхової будівлі по АДРЕСА_1 , яка примикає до будинку на АДРЕСА_2 ?.
Проведення експертизи доручено судовим експертам Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 384, ч. 1, ст. 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
У розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи № 466/4650/20 у кількості 3 томи.
Оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи покладено на позивача.
Провадження у цивільній справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.02.2025у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2021 у цій справі – відмовлено.
Ухвали суду оскаржила  ОСОБА_3 , подавши апеляційні скарги.
Вважає ухвали суду незаконними, необгрунтованими та такими, що постановлені з порушенням норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Вказує, визначення питань, які підлягають вирішенню судовим експертом, повинні стосуватись обставин справи, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а, отже, повинні відповідати предмету і підставам позовної заяви. Натомість, як убачається, із предмету і підстав позову, вони стосуються того, чи відбулось примикання однієї будівлі до іншої, тоді як питання, поставлені на експертизу, стосуються часу початку звернення однієї із будівель та відповідності інвентаризаційній справі.
Зазначає, що попри наявність у суду першої інстанції процесуального права зупинити провадження на час проведення експертизи, таке зупинення не було мотивованим. Текст ухвали про призначення експертизи не містить жодного мотивування в частині необхідності зупинення провадження у справі. В результаті, винесення оскаржуваної ухвали без належних правових підстав в частині зупинення провадження у справі призводить до затягування розгляду справи, який триває починаючи з червня 2020 року. Зважаючи на позовні вимоги і підстави позову, стороною відповідача у справі було долучено до справи Висновок № 19-22Д експертного будівельно-технічного дослідження. Вказаний висновок виготовлено судовим експертом Качайлом Б.В., який має свідоцтво судового експерта № 1811 від 28.07.2016, видане ЦЕКК Міністерства юстиції України, має стаж роботи за спеціальністю 13 років. Щодо посилання сторони позивача на звіт про проведення технічного обстеження реконструкції з добудовою житлового будинку АДРЕСА_1 , як на підставу розбіжностей і сумнівів у висновках експерта ОСОБА_7 , зазначає наступне. Долучений позивачем звіт про проведення технічного обстеження реконструкції з добудовою житлового будинку АДРЕСА_1 виконаний ФОП ОСОБА_8 , який не має статусу судового експерта у сфері будівництва, не володіє свідоцтвом про право на заняття експертною діяльністю. Звертає увагу суду на те, що такий звіт не є висновком експерта, зокрема, в розумінні положень ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу».
Просить ухвалу суду про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі № 466/4650/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Щодо ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову зазначає таке.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3  може навмисно відчужити вказані об`єкти нерухомості задля унеможливлення виконання рішення у майбутньому чи створення перешкод для його виконання. Відсутні в матеріалах справи й докази того, що ОСОБА_3  знала чи не могла не знати про існування цієї судової справи на момент набуття нею нерухомого майна. Натомість, вказані заходи забезпечення перешкоджають новому власнику -  ОСОБА_3  - належно володіти, користуватись та розпоряджатися належним їй на праві власності майном. Більше того, відповідач як новий власник позбавлений можливості привести до ладу та упорядкувати територію будинку за адресою АДРЕСА_1 , - на виконання припису ЛКП «Балатон-409» від 29.02.2024, що був виданий в результаті розгляду неодноразових скарг осіб про аварійність будинку.
Просить ухвалу суду про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник  ОСОБА_3  – ОСОБА_4  підтримав апеляційні скарги з підстав, зазначених у них, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційних скарг.
Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу на ухвалу суду про призначення експертизи слід задовольнити, а апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову – залишити без задоволенняз таких підстав.
Щодо оскарження ухвали суду про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.
Висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).
Згідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Умови, за настання яких суд призначає судову експертизу, визначені приписами статті 103 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;  2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом  , а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19).
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21 та від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22.
Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 910/14672/17, від 24.04.2018 у справі № 910/9394/17.
Із матеріалів справи установлено, що у цій справі предметом спору є вимога про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні належним позивачці житловим будинком шляхом проведення відповідної перебудови згідно державних будівельних норм об`єкт реконструкції з добудовою житлового будинку АДРЕСА_1 . Із змісту позовної заяви убачається, що підставою позову є будівництво відповідачем будинку з примиканням до стіни належного позивачці будинку, внаслідок чого має місце порушення її прав. 
Однак, подаючи клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи із визначеними питаннями, представник позивачки не обґрунтував зв`язок між призначенням заявленої судової експертизи та обставинами, які є істотними для цієї справи, стосується предмета доказування та можуть бути доведені висновками експертизи.
Із змісту оскаржуваної ухвали районного суду вбачається, що вона не відповідає вищевказаним вимогам законодавства, оскільки в її мотивувальній чистині не наведено достатніх підстав та обґрунтованих мотивів для висновку про необхідність призначення по справі судової економічної експертизи з метою дослідження заявлених питань. 
Вирішуючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях та не обґрунтував неможливість встановити такі фактичні дані з інших документів, а відтак і вирішити спір по суті.
За таких обставин, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, судом не обґрунтовано дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи; не мотивовано підстави, з яких суд уважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише у спосіб проведення експертизи.
З огляду на вказане, ухвала суду першої інстанції залишатись в силі не може та підлягає скасуванню.
Щодо оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
При цьому, як передбачено ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районнго суду м. Львова від 11.10.2021 заборонено вчинення реєстраційних дій стосовно житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 152065684610), земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:04:005:0090, площею – 0,0358 га, за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2134740246101) та земельних ділянок, утворених шляхом поділу: кадастровий номер 4610137500:04:005:0095, площею 0,0267 га, за адресом АДРЕСА_1 та кадастровий номер 4610137500:04:005:0096, площею 0,0091 га, за адресом АДРЕСА_1 .
Представник відповідачки ОСОБА_3 – ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування вказаних заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи заяву тим, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:04:005:0090, площею – 0,0358 га, за адресом АДРЕСА_1 та не має зацікавленності у відчуженні майна, однак немає можливості вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява є необґрунтованою. Крім цього заявником не доведено які саме перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном створені забороною вчинення реєстраційних дій.
Колегія суддів погоджується із цим висновком районного суду та вважає, що вжиті заходи забезпечення прозову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій не обмежують власника майна використовувати це майно за призначенням, і в той же час гарантують ОСОБА_1 право на виконання можливого судового рішення.
Крім цього, спір у справі не вирішений, а тому потреба у вжитих заходах забезпечення позову не відпала.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, ухвалу суду про призначення експертизи слід скасувати, а ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про призначення експертизи – задовольнити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову – залишити без задоволення. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про призначення експертизи – скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 03.10.2025

Головуючий                                                        
Судді